51 
Genom successiv behandling af malonsyreester med na- 
triumetylat, klorättikester och isopropyljodid, erhölls närmast 
isopropyletenyltrikarbonsyreester. Denna förtvålades med ett 
-öfverskott af kalihydrat, massan ansyrades med saltsyra och 
extraherades med eter. Den erhållna syran omkristallisera- 
des dels direkt ur eter, dels öfverfördes den i bariumsalt, 
hvarur den åter frigjordes. Den sålunda erhållna syran var 
fri från etenyltrikarbonsyra. Waltz erhöll icke den tre- 
basiska syran i ren form. 
0,1627 g. gaf 0,2212 g. CO, och 0,0968 g. H;O. 
0,129 g. 0,22 g. gaf CO, och 0,073 g. H;O. 
Ber. för Funnet. 
Cs Hj; Og 
C 47,0 46,6 46,59/, 
HS 6,6 GA 
Syran kan benämnas isopropyletenyl-trikarbonsyra el- 
ler B-karbonpimelinsyra. Den smälter vid 145? och är lätt 
löslig i vatten och eter. Dess barium- och kalciumsalt äro 
svårlösliga. 
Då den nämnda estern förtvålades med endast ett min- 
dre öfverskott af kalihydrat, erhölls efter neutralisation med 
saltsyra kristaller, hvilka visade helt andra egenskaper än 
den trebasiska syran. De hade en annan habitus än dennes 
krystaller och smulto under kolsyreutveckling redan vid 902. 
Återstoden förblef flytande. Några förbränningar gåfvo tal, 
som motsvara sammansättningen C,, Hj; Og. 
Ber. för - Funnet. 
Ci Hig Oc 
C 51,7 RE 
TN ETS 
Bestämningen af metallhalten i denna syras barium- 
och silfversalt (38,2 ?/, Ba och 50,0 ?/, Ag) visade, att den 
är tvåbasisk. Det syntes derför sannolikt, att den var den 
första sura estern af karbonpimelinsyran, dock förorenad af 
en ringa mängd af denna syra. Den öfvergick också vid 
ytterligare behandling med kalihydrat i karbonpimelinsyra. 
Isopropyletenyltricarbonsyra afgifver koldioxid vid upp- 
