Anmärkning rörande teorin för pensionskassor. 
Af 
L. Lindelöf. 
Då man vill utreda en pensionskassas ställning vid en 
viss tidpunkt, har man att jemföra dess aktiva med dess pas- 
siva. Till de förra höra icke blott de närvarande tillgån- 
garne utan äfven närvarande kapitalvärdet af de pensions- 
afgifter och öfriga inkomster kassan i framtiden har att på- 
räkna; till de senare åter det närvarande kapitalvärdet af 
alla framdeles utgående pensioner äfvensom af kassans öfriga 
förbindelser och utgifter. För kassans säkerhet erfordras att 
de sålunda beräknade aktiva öfverstiga passiva, för dess 
solvens att åtminstone jemvigt emellan båda dessa poster 
eger rum. 
Om nu en sådan jemvigt förefinnes för anstalten i dess 
helhet, det är då man tager i betraktande dess fordringar 
och förbindelser gentemot alla såväl vordne som närvarande 
och kommande delegare, så kan det, sålänge vilkoren för 
kassans verksamhet äro oförändrade, med sannolikhet anta- 
gas att jemvigten gör sig gällande äfven i fråga om en större 
grupp af delegare, förutsatt att denna är tagen utan all hän- 
syn till ålder, familjeförhållanden, bättre eller sämre lif m. m, 
En sådan grupp bilda exempelvis alla de, som inom samma 
år eller i allmänhet inom en viss tidsperiod blifvit delaktige 
i kassan. De andelar i kassans aktiva och passiva, som be- 
löpa sig på en dylik grupp, böra således äfven i hufvudsak 
utjemna hvarandra. 
I den fortlöpande strömmen af inträdande och afgående 
delegare fäster sig uppmärksamheten särskildt vid samlingen 
af dem, som vid en gifven tidpunkt, till exempel den när- 
