90 
mens direkta utelag åter erhölls samma kraft minskad med 
polarisationen, som kunde beräknas, under förutsättning att 
hela lednings motståndet uti de särskilda kombinationerna 
blifvit uppmätt. 
För att slutligen åstadkomma korrektion för platina 
plattornas egna inverkan på hvarandra, flyttades alla till 
sjelfva stationen, der deras elektromotoriska kraft jemfördes 
elektrometriskt med en amalgamerad zinkplatta. Denna jem- 
förelse utfördes äfven på ett annat sätt, nemligen så att de 
bägge för tillfället undersökta plattorna nedsänktes uti ett 
kärl, fyldt med vatten från elfven och isoleradt genom att 
det uppstäldes på Mascartska isolatorer. Mätningarne visa 
stor öfverensstämmelse inbördes. 
Genom dessa åtgärder framgå nu de observerade data 
för jordströmmen befriade från störande inflytanden. 
Ehuru jag ej anser lämpligt att här upptaga vidlyftigare 
detaljer, så kan jag dock redan formulera följande säkra 
slutsatser: 
Likasom jorden har ett bälte, inom hvilket norrskenens 
årliga antal är ett maximum, likaså har jorden ett bälte, 
inom hvilket jordströmmarnes storlek och variationer uppnå 
ett maximum. Den norra gränsen för detta jordströmsbälte 
synes i våra trakter sammanfalla ungefär med: 682 nordl. 
latitud. Sannolikt är dock detta bältes gränser ej alla år 
desamma, utan underkastade likartade förflyttningar som 
norrskensbältets, hvarmed det utan tvifvel har nära sam- 
band. Sodankylä station ligger inom gränserna för detta 
bälte, men Kultala station faller redan norrom detsamma. 
Inom gränserna för bältet är jordströmmens riktning myc- 
ket variabel, sannolikt dock vanligen från öster till vester; 
norrom bältet visar sig strömmen gå 1 motsatt led nämligen 
från vester till öster. Styrkan är variabel, men öfverstiger 
sällan 0,1 Volt pro kilometer. Intensitets bestämning gäller 
endast Kultala station, ty för Sodankylä station äro alla 
korrektioner ännu ej bestämda. 
För att kunna utsäga detta resultat har jag naturligt- 
vis anlitat hela den erfarenhet jag här och förut vunnit an- 
