104 
iakttagas från 2:ne punkter. Omkring kl. 10 30m iakttogs 
af mig en i riktning öfver apparat I belägen, ganska inten- 
siv stråle, i början lutande något åt E, men inom kort teende 
sig såsom strålknippe med svag lutning åt W. Fenomenet 
varade 30 till 40 sek. På telefonsignal till Herr Granit er- 
hölls svar att intet ljusfenomen öfver apparaten syntes, Med 
korta mellantider observerades härefter 3 särskilda gånger 
en svag stråle i samma riktning, men numera af helt annat 
utseende. Denna, som höjde sig: lodrätt, syntes jemnbred, 
samt hade en egendomlig black ljus färg. Ehuru ytterst 
svag var den dock tydligt synlig. Enligt Granits utsaga 
kunde från punkten O icke någon stråle, hvarken öfver appa- 
raterna eller på en distance af åtminstone 159 åt hvardera 
sidan om fjellet iakttagas. 
Vid tillfället rådde starkt månsken, som jämte det in- 
tensiva norrskenet i hög grad förvsårade observationer af sva- 
ga ljusfenomen, hvarjämte afståndet O—I är 2,54 kilometer, 
då afståndet III—I endast är 1,56 kilometer”. 
Om ock något tvifvel vidlåder den första 1iakttagelsen, 
d. v. s. huruvida strålen var på fjellet eller icke, så är 
den andra af den 2 Mars alldeles säker. Att ingen norr- 
skens stråle sågs af observatorn Granit vid punkten O inom 
en vinkel-distanse af 309 på ömsesidor om fjellet, visar blott 
att ljuset var för svagt att framtränga på ett afstånd af 2,45 
kilometer, ehuru det syntes väl på 1,56 kilometer. Oskså 
reflexen af månljuset var starkare till punkten O än till III, 
emedan månen vid observations tillfället var belägen i det 
närmaste i NE. 
Att sammanfatta alla resultaten af den finska polar- 
expeditionens arbeten, så vidt de röra de elektriska ström- 
marne i jorden och atmosferen är ej någon lätt sak, isyn- 
nerhet då den fullständiga bearbetningen af observationerna 
ännu ej är utförd. Likväl kunna, på grund af dessa arbeten, 
följande satser uttalas såsom fullkomligt vissa, emedan de 
uteslutande hvila på observerade facta: 
