114 
gen N:o 6 1884). Man kan således i allmänhet antaga, att 
de optiskt-kristallografiska anomalierna till en stor del bero 
på antingen isomorfism eller dimorfism. Det gäller dock nu 
att närmare söka bestämma detta förhållande eller att söka 
utreda de anomala kristallernas molekularstruktur. Då ett 
bidrag härtill synts mig kunna lemnas af en undersökning 
af några anomala barytkristaller från Cumberland, Sieben- 
bärgen och Ungern, hvilka mig veterligen ännu icke blifvit 
beaktade, torde en närmare betraktning af dessa här vara: 
på sin plats. 
Barytkristaller från Cumberland med domatiskt-pe- - 
larformig habitus. Dessa kristallisera i långsträckta former, 
utdragna i riktning af b-axeln, om man betraktar kristallerna 
i den i min lärobok (Mineralkarakteristik pag. 110) antagna 
ställningen, hvarvid den tydligaste spjelkningsytan P blir 
basisk pinakoid (c=o0oP), de mindre tydliga spjelknings- 
ytorna (M) prismaytor (ab = 00 P). Kristallkombinationens 
former blifva i detta fall följande: 
P d M k l 
C Co ab b ac, 
(0) NR Al Sa GÖTENE ir 
I fig. 1 äro dessa former aftecknade, dock icke i den 
vanliga ställningen med a-axeln (brachydiagonalen) framåt 
rigtad, utan sålunda, att b-axeln, i hvilken rigtoing kri- 
stallerna merendels sitta fastvuxna med blott den ena ändan 
utbildad, blir vertikal-axel, samt ce-axeln kommer att utgöra 
den framifrån bakåt gående axeln, alldenstund den egen- 
domliga streckningen på c-pl. (P) i detta fall tydligast fram- 
träder. Denna streckning är fullkomligt analog med den se- 
dan gammalt hos en mängd kristaller kända, närmast med 
den hos harmotom, och som sednast blifvit ganska utförligt 
beskrifven af M. Schuster hos danburit (”Studien äber die 
Flächenbescechaffenheit und die Bauweise der Danburit-kry- 
stalle von Scopi in Graubändten?; Mineral. Mitth. heraus- 
gegeben von G. Tschermak 1883 pag. 397). Den visar sig 
hos ifrågavarande barytkristaller tydligast på e-pl., och ut- 
