133 
genom en betydlig lucka är skild från den ofvannämnda 
serien af egentliga pyramidytor, och sålunda väl svårligen 
kan tänkas hafva uppkommit på enahanda sätt som dessa. 
I zonen a—c synes blott ytan ac, i zonen b—ce be 
samt i zonen be—abce ab,c, (P5): 
Funnet. Beräknadt. 
ac IC =j300 516 380 51!/,” 
bene = DA DN 520 43 
[NG SEN NO AD 20916 
Hvad nu förklaringen af dessa anomalier hos Baryt och 
andra dermed analoga mineralier beträffar, så synes mig en 
jemförelse mellan några af dessa vara egnad att underlätta 
uppfattningen af fenomenet i allmänhet, hvarföre de här må 
anföras. 
Ett sådant med nämnda barytkristaller, särskildt med 
de från Siebenbärgen, analogt mineral är den af mig i ett 
föregående meddelade (VIII, 31, Öfv. af finska Vet.-Soc. 
Förh. Bd. XXV äfvensom Zeitschrift f. Krystallographie Bd. 
VIII p. 202) under namn af mikroklas anförda kristall af en 
kali-natronfältspat från S:t Gotthard. I sjelfva verket för- 
hålla de sig så lika, att samma förklaring med alltskäl kan 
tillämpas på dem hvardera. Så t. ex. är den ingående vin- 
keln på basiska planet hos mikroklas äfvensom t. e. d. den 
på prismaytan hos BSiebenbärger-Baryten temligen betydlig, 
under det att dessa plans lutning mot de andra spjelknings- 
planen (b resp. ce) föga skiljer sig från 90. Likasom man 
nu kan beteckna de nämnda barytkristallerna trots sin sken- 
bara monoklina formtyp och sin pseudotvillingsbildning för 
rhombiska, så kan man äfven beteckna den trikliniska form- 
utbildning, som visar sig hos nämnda mikroklaskristall i den 
ringa sneda lutningen mellan e- och b-pl. (oP och &P 45) 
samt den tvillingsartadt ingående vinkeln på e-pl. äfvenledes 
såsom en anomali hos den i verkligheten monoklina kali- 
 natronfältspaten. 
