138 
män orsak, hvilken synes mig kunna betecknas såsom en 
oscillering af molekylerna omkring sina jemvigtslägen, i det 
att de måste tänkas kunna förskjutas iringa grad från dessa, 
utan att molekularsystemets jemvigt derigenom rubbas, och 
det företrädesvis i det yttersta molekularlagret, som bildar 
den egentliga kristallytan, alldenstund molekylerna här blott 
på en sida sammanhänga med den öfriga massan, på den 
andra deremot äro fria. Genom det intressanta, af Baum- 
hauer: till först ådagalagda faktum, att kalkspatstvillingar 
på artifieiel väg genom mekaniskt tryck kunna frambrin- 
gas, visar det sig, att en sådan förskjutning t. o. m. i gan- 
ska hög grad är möjlig, i det att molekylerna dervid för- 
flyttas från det ena jemvigtsläget till det andra öfver ett 
bågafstånd af något öfver 38". 
Genom detta antagande förklaras dock icke den i en- 
lighet med kristallsystemets symetriförhållanden stående grup- 
periogen af vieinallamellerna på de ifrågavarande kristallernas 
ytor: så t. ex. deras fyrsidigt pyramidala anordning på ba- 
rytens bas. pinakoidyta, den tresidigt pyramidala på senar- 
montitoktaöderytorna, den fyrsidigt pyramidala på dodeka- 
öderytorna hos de under namn af Topazolit bekanta granat- 
kristallerna 0. s. v. Detta häntyder på att samtliga af kri- 
stallernas smådelar (molekylerna) stå i ett visst beroende 
till en central-molekyl, omkring hvilken de alla måste tän- 
kas mer eller mindre symetriskt lagrade. Denna behöfver 
icke nödvändigt tänkas befinna sig fullkomligt i kristallens 
midt. Tvärtom visar sig vid en närmare skärskådning af ifråga- 
varande kristaller, att den vanligen har ett excentriskt läge. 
Detta förklarar t. ex. den osymetriska fördelningen af vici- 
nallamellerna på prismaytorna hos barytkristallerna från Cum- 
berland, i det att de parallelt med kanterna mot bas. (ec-) 
planen streckade fälten tillhöra de mot dessa plan vettande 
kristallrummen, de parallelt med kanten mellan prismerna 
streckade fälten åter det mellan dessa kristallafdelningar lig- 
gande kristallrummet. Af de förra af dessa streckade fält 
på prismaytan är vanligen blott det ena synligt, nämligen 
det som ligger närmare den bredare kristallytan och det bas. 
