152 
I. I. 
Si0, 36,56 36,60 
Al,0, 14,30 14,60 
Fe,0, 45,20 40,80 
CaO 5,05 8,60 
MgO 0,48 0,23 
101,59 100,83 
Denna hornblendeart öfverenstämmer sålunda i kemiskt 
hänseende med föregående, och då den äfven liknar denna 
i optiskt afseende genom sin stärka dikroism (grönblå. färg 
i y-rigtningen, gröngul i e-rigtningen) samt dessutom före- 
kommer på enahanda sätt, på jernmalmsfält, så kan den i 
opt. kemiskt afseende hänföras till samma underafdelning. 
Till denna måste ock räknas en svart hornblende från Oja- 
mo jerngrufva, starkt inpregnerad med magnetit och äfven- 
ledes starkt dikroitiskt. 
I kemiskt hänseende ligger den att dömma af en ofull- 
ständig analys emellan de tvenne föregående, och äfvenså i 
afseende på utsläckningsvinkeln y : e. Denna är nämligen 
hos Sjundby-hornblendet omkr. 139, hos Ojamo-hornblendet 14? 
30" i medeltal samt hos det från Kårböle 15930". En nog- 
grann bestämning af denna vinkel isynnerhet hos sistanförda 
hornblende försvåras ofta af en rubbning i spjelkningsrigt- 
ningarnas läge, förorsakad af inpregnation af qvarz. Dock 
visar sig tydligt af nyssnämnda data, att äfven dessa horn- 
blendevarieteter följa den allmänna: regeln, att utsläcknings- 
vinkeln tilltager med lerjordshalten. Men då de ieke kunna 
hänföras till den förut anförda serien af Mg0O—Al;O;-ampbhi- 
boler, hvilken för en lerjordshalt af 12—14 9/, skulle förut- 
sätta en utsläckningsvinkel af 210—249, så måste de. anses 
bilda en derifrån skild serie af. Fe,0,—4A1,0,-amphiboler, 
innehållande hornblendearter, som synas företrädesvis före- 
komma på jernmalmsfält. 
Hornblende (svart) från Svinö på Åland. En da 
utförd af stud. Mechelin af denna hornblende gaf: 
