160 
biska pyroxenerna från olivinen, som företer spjelkningssprin- 
gor lutande under en mycket trubbig vinkel, hvilken afskjäres af 
finare men tydligare och rakare (brachypinakoidala)spjelknings- 
linier. De rhombiska pyroxenerna och olivinen äro slutligen om- 
gifna af en smal zon af grön augit. Magnetitkornen äro äfven 
omgifna af en smal zon af grön augit, och synas stå i ett 
visst genetiskt samband till olivin-hypersthen-enstatit parti- 
erna. Drummer ' af en serpentin-(ehrysotil-) eller chloritar- 
tad substans genomdraga såväl hypersthen-olivinen som äfven 
labradorno, hvilken är ymnigt inpregnerad med mikroliter. 
Med "afseende på denna egendomliga "sammansättning har 
man svårt att på ett fullt betecknande sätt benämna 
denna, likasom i allmänhet ifrågavarande bergarter. Nam- 
net Olivin-norit eller ock Hypersthen-labradorit skulle må- 
hända närmast motsvara dess sammansättning. 
De porfyrartade modifikationerna, som +t. e. d. utmärka 
sig för sina stora labrador-individer, ofta flere tum i diame- 
ter, hafva dels en rent diabasisk grundmassa (pyroxen och 
labrador) dels en diorit-diabasisk eller proterobasisk sådan, 
i det att pyroxenen (diallagen) helt och hållet eller till större 
delen är förvandlad i trådigt hornblende (uralit). N 
En diabasporfyr i egentlig mening är bergarten från 
Paljakka, hvars trenne hufvudbeståndsdelar jag åtskiljt med 
magnet och Ka Hg J,-lösning samt dervid erhållit 62,6 ?/,) 
labrador, 35,1 2/, augit samt 1,7 '/, magnetit, hvaraf åter 
erhålles: 
100 
62,6 30,7 
2 a 3,2 LR 
Spec. vigten = 
Af de porfyrartade bergarterna med dioritisk resp. sye- 
nitisk grundmassa är den qvarzhaltiga gabbroartade grönstens- 
porfyren från Neuloppenjärvi särskildt anmärkningsvärd. Hos 
denna kan man ' mikroskopiskt särskilja tvenne skilda tids- 
momenter af bildningsperioden: den äldre, hvarunder de jem- 
förelsevis mera basiska beståndsdelarna labrador och diallag 
bildades och en sednare, hvarvid, sannolikt genom inflytan- 
