166 
afseende på deras mineralogiska beskaffenhet visar sig äfven 
kunna antagas från en allmän geologisk synpunkt. Den 
egentliga dioriten (gruppen I) visar sig vara den äldsta så- 
som genom öfvergångar (dioritskiffer) nära förbunden med 
de laurentiska gneiszonerna i södra Finland, af hvilka den 
mägtigaste öfver Kimito, Kisko, Lojo, Nurmijärvi strykande 
särskildt utmärker sig för betydliga dioritinlagringar. Yngre 
än den egentliga dioriten äro i allmänhet taget gabbroarterna 
(gruppen II) såsom nära anslutande sig till den med den hu- 
roniska skiffern förbundna, till en del rapakiviartade porfyr- 
graniten resp. syenitgraniten, och yngst är åter Satakunta- 
olivindiabasen såsom 'genomskärande den cambriska sand- 
stenen derstädes. 
Om man nu tar i betraktande, att amphibol uteslutande 
förekommer i den äldre dioriten (samt i den sannolikt der- 
till sig anslutande hornblendefelsen), amphibol och pyroxeir 
tillsammans i de yngre gabbroartade grönstenarna samt py- 
roxen enligt regeln ensam i den yngsta diabasen, samt vi- 
dare, att pyroxen företrädesvis anträffas i de basiska vulka- 
niska bergarterna, amphibol åter i de kristalliniska skiffrarna, 
och att pyroxen sålunda visar sig ha uppkommit vid en hö- 
gre, amphibol vid en jemförelsevis lägre temperatur, så kan 
man af dessa mineraliers uppträdande i de plutoniska basiska 
eruptiverna draga vissa slutsatser rörande dessa sednares 
bildningssätt. Den äldre dioriten måste nämligen antagas: 
hafva bildats vid en jemförelsevis lägre temperatur eller med 
andra ord långsammare öfvergått i fast tillstånd från ett ur- 
sprungligen smält flytande, de yngre diabaserna åter jemfö- 
relsevis hastigare; hos de mellanliggande, ofta af både am- 
phibol och pyroxen bestående gabbroarterna kan man åter 
mestadels särskilja tvenne perioder af bildningsprocessen: 
en tidigare, hvarunder pyroxen bildats, då massan ännu hade 
en högre temperatur samt en sednare, då temperaturen ned- 
sänkts, hvarunder amphibol bildades. Har bildningprocessen 
försiggått mycket hastigt såsom hos de täta diabaserna, så 
äro såväl pyroxenen som amphiboln otydligt utbildade, och 
bergarten synes bestå hufvudsakligen blott af magnetit och 
