248 
honor, som fortplanta sig genom rent parthenogenetiska i 
ovariet alstrade ägg. Vi hålla dock före att en sådan inre 
knoppning, såsom den hos aphiderna, icke är verkligen prin- 
cipielt skild från parthenogenesen, sådan den förekommer 
t. ex. hos steklar och fjärilar. Vi hafva derför äfven vid 
tal om aphiderna begagnat termen parthenogenetisk fort- 
plantning, likasom vi med hänsyn till Cynipiderna talat om 
generationsvexel, ehuru väl en del författare uppfatta denna 
benämning såsom uttryckande blott det förhållande, då mel- 
lanliggande generationer fortplanta sig genom inre knopp- 
ning. Olikheten synes icke vara grundväsentlig. Tvärtom 
bör just det förhållande att företeelsen i princip är likartad 
tjena till att belysa äfven aphidernas utveckling, och dervid 
bör cynipidernas historia en gång för alla hafva gifvit döds- 
stöten åt dylika omöjliga hypoteser, som Liechtensteins öfver 
Pemphigiderna, samt kunna lemna en ledtråd till ett rikti- 
gare betraktelsesätt äfven öfver de visserligen i vida högre 
grad invecklade utvecklingsfenomenen hos dessa senare. 
Adler vill deremot på följande sätt framställa förhål- 
landet mellan de parthenogenetiska och de tvåkönade ge- 
nerationerna hos Cynipiderna och derur förklara sjelfva ge- 
nerationscykeln. Han utgår från det redan anförda faktum 
att parthenogenes icke är sällsynt hos steklarne och att 
den har framgått direkte ur den sexuela fortplantningen. 
Så hos bin och getingar, vissa parasit-, såg- och gallsteklar. 
Hos några, såsom hos bina, är hankönet det öfvervägande och 
utvecklas uteslutande, i fall visens ägg blifva obefruktade. 
Hos andra åter är honslägtet öfvervägande, så att i vissa 
fall uteslutande honor födas, i det genom en länge fortsatt 
parthenogenes hanarne slutligen alldeles försvunnit. Detta 
är fallet med de Cynipider, som nu hafva blott en, alltid 
parthenogenetisk generation. Något annorlunda gestaltar sig 
deremot saken för dem, hvilka förete en generationsvexel. 
Af den ena, s. k. agama generationen förekomma blott ho- 
nor, af den andra åter honor och hanar i lika antal. Då 
nu den agama generationen alstrar båda könen, måste vi 
antaga, menar Adler, att i deras ovarier äggen a priori dif- 
