Om den molekylära attraktionen hos mättade 

 ångor. 



Af 

 K. F. Slotte. 



Då en mättad ånga sammantryckes vid konstant tem- 

 peratur eller afkyles under mättningstemperaturen, blir en 

 del deraf kondenserad, medan återstoden förblir i mättadt 

 tillstånd. Är ångan innesluten i ett kärl, sker utfällningen 

 vanligtvis på kärlets väggar. I atmosferen deremot utfaller 

 ångan merendels såsom dimma eller moln, och om än ut- 

 fällningen der kan befordras af i luften sväfvande fasta par- 

 tiklar, så bevisa likväl alldagliga företeelser, t. ex. den kon- 

 densation, hvilken eger rum ofvanför ytan af en kokande 

 vätska eller vid ångors utströmning i atmosferen, att utfäll- 

 ningen kan försiggå oberoende af fasta eller flytande krop- 

 pars närvaro. Utförda försök bevisa äfven, att en ånga 

 kan utfalla såsom dimma också i ett rum, der ingen annan 

 gas finnes, och att således icke heller närvaron af en annan 

 gasformig kropp är nödvändig för kondensationen. 



Häraf framgår, att en ångas kondensation kan försiggå 

 oberoende af de molekylära krafter, hvilka verka mellan 

 ångan och omgifvande kroppar. Under sådana förhållanden 

 måste man söka orsaken till kondensationen uteslutande i 

 den förändring, som de mellan ångans egna partiklar ver- 

 kande molekylarkrafterna undergå, då ångans volym eller 

 temperatur förändras. 



Den molekylära attraktionen mellan tvenne molekyler 

 af en flytande eller gasformig kropp torde, åtminstone inom 

 vissa gränser, kunna antagas omvändt proportionell mot 



15 



