232 



Häraf framgår, att de enligt (5) beräknade värdena 

 på s i allmänhet temmeligen väl öfverensstämma med de 

 värden, som fås på grund af eqvationen (4) och att följak- 



teligen Te och c (således äfven ^), i enlighet med förutsätt- 



ningarna, äro approximativt konstanta för samma ånga. 



Man finner äfven, att värdena på k icke äro mycket 

 olika för olika vätskor; såsom medelvärde för alla vätskorna 

 erhålles ä: = 3,18 82. 



Då den repulsiva kraften hos de gasformiga kropparne 

 närmelsevis är omvändt proportionell mot tredje potensen 

 af molekylernas afstånd från hvarandra samt k för alla vät- 

 skor är större än 3, så skulle följaktehgen, i öfverensstäm- 

 melse med de gjorda förutsättningarna, den molekylära at- 

 traktionen något hastigare af- och tilltaga, då molekylernas 

 inbördes afstånd förändras, än den repulsiva kraften. 



I en föregående uppsats ^) gjordes försök att bestämma 

 k enligt en annan metod, som grundar sig på vissa teore- 

 tiska förutsättningar angående det sätt, hvarpå vätskornas 

 friktionskonstant förändras med temperaturen. Enligt denna 

 metod erhölls för vatten ä;=:3,71, för alkohol k = 3,28 och 

 för de öfriga vätskorna fås äfven något större värden på 

 k än de ofvan funna. Sålunda erhålles approximativt för 

 kloroform k=:3,8, för koltetraklorid ^ = 3,46 och för ace- 

 ton /c = 3,2 6. Differenserna torde härröra deraf, att förut- 

 sättningarna icke exakt motsvara verkligheten; men att de 

 icke äro större, utgör å andra sidan ett stöd för de åskåd- 

 ningar, hvilka i denna och den föregående uppsatsen fått 

 sitt uttryck. 



Eqvationen (5) har äfven förut blifvit tillämpad såsom 

 rent empirisk formel, nemligen af Zeuner, hvilken användt 

 densamma för beräkning af den mättade vattenångans spe- 

 cifika vigt såsom funktion af trycket. 



^) Om den inre friktionen hos vätskor, Öfvers. af Finska Vet. 

 Soc. förhandl., tome XXXII, 1890, sid. 116. I st, f. k användes här 

 bokstafven p. 



