237 



0,59 28 g. gaf vid glödgning 0,189 5 g. platina. I procent 

 utgjorde platina halten sålunda 31,9 6. 



Ur hexylplatinasalmiaksformel beräknas 31,97 7o platina. 



Vi hafva isolerat aminen derigenom att den koncentre- 

 rade vattenlösningen af det saltsyrade saltet öfvergjutits med 

 eter. Saltet har blifvit sönderdeladt med kaliumhydroxid. 

 Efter eterns afdrifning och destillation erhöllo vi en tjock- 

 flytande vätska af kokpunkten 127° till 130°. 



Dess lukt är intensift fiskartad och på samma gång 

 kväfvande, erinrande om koniin. Det är sålunda utan tvifvel 

 samma normala hexylamin, som Pelouze och Cahours er- 

 hålKt ur hexylklorid med ammoniak ^) och Hofmann ^) samt 

 Frenzel ^) framstält ur enantylamid med brom och kalium- 

 hydroxid. Af dess derivat har, utom de ofvan anförda två, 

 tillsvidare endast det enkla urinämnet blifvit framstäldt. 



Hexyluriiiämne. 



2,7 5 g. saltsyrad hexylamin och 1,6 2 g. kaliumcyanat 

 uppvärmdes i koncentrerad lösning på vattenbad, hvarvid 

 afskilde sig en olja, hvilken vid afsvalning stelnade och af- 

 skildes från den undre lösningen. Den återstående vätskan 

 af dunstades till fullkomlig torrhet. Återstoden jämte den 

 stelnade oljan löstes uti en ringa mängd absolut alkohol och 

 befriades från kaliumklorid genom filtrering. Vid försättande 

 af den alkoholiska lösningen med vatten grumlade sig lös- 

 ningen och afskilde hvita, glänsande kristaller, hvilka upp- 

 logos på filtrum och afsköljdes med en ringa mängd kallt 

 vatten. Vid torkning i luften sammanfiltade sig kristallerna 

 till en färglös massa af praktfull pärlemorglans. 



Monahexylurinämne utkristalliserar ur vatten i långa, 

 tunna blad — ofta af öfver en cm. längd — ur eter äfven 

 uti tunna blad af rektangulär form. Dess smältpunkt visade 



1) Jahresber. 1863, 1527. 



2) Berl. Ber. XXV, 771. 

 ä) Berl. Ber. XXVI, 744. 



