395 



delas på större antal köpare än förut. Ifall lifsmedlen i 

 förhållande till folkmängden äro knappa, är det fullkomligt 

 likgiltigt om de, som bilda de lägre klasserna, ha två skilling 

 om dagen eller fem. Man kan i fråga om förmögenhetsför- 

 hållandena vidtaga hvilka förändringar, som helst. De rike 

 kunna blifva fattiga och de fattiga rika, men så länge för- 

 hållandet emellan näringsmedel och folkmängd blir detsamma, 

 skall det med nödvändighet inträffa att en del af folket har 

 stor svårighet att föda sig och sina familjer, och det blir 

 alltid de fattigaste som befinna sig i denna belägenhet. 



Vid första ögonkastet synes detta onda kunna afhjel- 

 pas genom bemödanden att stegra produktionen af närings- 

 ämnen, men detta medel anser Malthus endast vara ett svagt 

 och i det hela resultatlöst palhativ. Att söka hålla produk- 

 tionen af näringsämnen å niveau med folkökningen vore det- 

 samma, menar han, som att drifva en sköldpadda att följa 

 en hare i fullt språng. Enda botemedlet är att hämma folk- 

 ökningen. Det är enhvars pligt att icke bringa till verlden 

 flere barn än han kan föda och underhålla. Ingen bör lätt- 

 sinnigt ingå äktenskap innan han försäkrat sig om medel att 

 kunna försörja en familj, och uti hvarje äktenskap bör en 

 sedlig återhållsamhet iakttagas. Särskildt böra arbetarne 

 göras uppmärksamma på att enda medlet att verkligen höja 

 arbetspriset är att minska arbetarnes anlal, samt att de 

 sjelfva kunna göra det, ifall de iakttaga nyssanförda reglor. 



Dessa korta referat torde vara tillfyllest att återgifva 

 hufvudragen af Malthus lära. Man kunde förutse att denna 

 lära genast i början skulle såväl vinna medhåll, som möta 

 motstånd. Så var också fallet. Den strid, som i följd häraf 

 uppstod, fortgår än i dag och har vunnit ökad betydelse der- 

 igenom ätt flere förkämpar för den moderna socialismen 

 hemtat stöd för sina yrkanden ur Malthus pessimistiska 

 verldsåskådning. Emellan de nutida anhängarne af Malthus 

 lära, de s. k. Nymalthusianerne och mästaren sjelf finnes 

 dock en påfallande olikhet. Malthus var en religiöst sinnad 

 man. Det medel, hvarigenom han ville förekomma den i 

 hans tycke olycksbringande folktillväxten, skulle vara en på 



