a98 



Malthus teori har, så vidt jag har mig bekant, icke 

 omfattats af någon enda åtminstone mera framstående för- 

 fattare på befolkningsstatistikens område. Denna teori stö- 

 der sig också på antaganden, som icke ha någon grund i 

 de verkliga förhållandena. Påståendet att folkökningen sker 

 i en starkare proportion än tillväxten af subsistensmedel stri- 

 der emot all erfarenhet. I hvarje land, der kulturutveckhn- 

 gen icke stagnerat och der inga tillfälliga olyckor såsom krig, 

 missväxter o. m. d. stört dess jemna gång, har välståndet 

 stigit i högre grad än folkmängden. Man må med skäl fram- 

 hålla arbetarklassens nödställda belägenhet i våra dagar; visst 

 är att denna belägenhet i alla fall nu är vida bättre än for- 

 dom. Den föda arbetaren nu njuter är rikligare, bättre och 

 hälsosammare än för ett eller flere sekel tillbaka, hans bo- 

 stad är sundare och möjligheten för honom såväl att göra 

 besparingar för framtiden, som att offra på nöjen och för- 

 ströelser likaså större än förut. För att ådagalägga detta 

 vill jag låna några siffror, hemtade ur den kände franske sta- 

 tistikerns E. Levasseur's förlidet år utgifna arbete Lapopu- 

 lation et la richesse. Från 1820 till 1887 hade priserna i 

 Frankrike på följande näringsämnen i runda tal stigit sålunda 

 att priset på mjölk förhöjts med 10 Vo? på hvete med 25 "/o» 

 på öl och kaffe med 32 Vo? på potäter med 50 Vo, på smör 

 med 70 7o och på kött med 120 ^'/o. Deremot hade priset 

 på socker nedgått med 50 "/o. Samtidigt hade murarenes, 

 timmermännens och snickarenas dagspenning i Paris ökats 

 från 3 franc 25 centimer till 7 franc 50 c. å 8 franc. Tillök- 

 ningen var sålunda öfver 130 '^/o- Likaså hade under samma 

 period grufarbetarnes i Anzin dagsaflöning ökats i medeltal 

 med 167 7o5 jordarbetarnes i hela Frankrike under sista 100 

 år med 150 "/o o. s. v. Enhgt en af fredsdomaren i Branne 

 i departementet Gironde uppgjord kalkyl steg arbetsförtjen- 

 sten derstädes om året, oberäknadt föda under arbetsdagarna, 

 för ett nyssgift, arbetsfört par år 1790 till 220 francs och 

 år 1890 till 600 francs. Afdragas lefnadskostnaderna (hyra, 

 kläder, föda under vintern i hemmet, skatter och utskylder 

 m. m.) enligt för hvardera tider gällande pris, återstod först- 



