400 



med en viss grad af sannolikhet beräkna den tid, inom hvil- 

 ken samma lands befolkning fördubblar sig, men beräkningen 

 blir i samma mån orsäkrare, som den utsträckes till längre 

 tidsperioder eller flere länder på en gång, emedan probabi- 

 liteten af att de förutsättningar, hvarpå beräkningen hvilar, 

 skola slå in, blir allt mindre. Till hvilka konsekvenser hvarje 

 med ränta på ränta verkstäld beräkning af folkmängden för 

 en längre tid leder, visar redan det af Wappaeus framhållna 

 exemplet att ett land som på Kristi tid hade en million in- 

 vånare skulle med den ytterst låga tillväxten af en half pro- 

 cent om året, d. v. s. endast ungefär V? af den tillväxt Malt- 

 hus antagit, vid början af detta århundrade redan haft en 

 folkmängd af 8192 millioner, eller ungefär 6 gånger mer än 

 hvad hela jorden för närvarande räknar inbyggare. 



Men förutom dessa ur bristfälliga eller opålitliga källor 

 härflytande misbtag begår Malthus i fråga om beskaffenhe- 

 ten af de faktorer, med hvilka han räknar, ett ännu större 

 fel. Han förbiser den menskliga individens betydelse, han 

 förbiser att denna icke endast är konsument, utan äfven 

 producent samt att dess produktionsförmåga är lika oberäk- 

 nelig, som^ utvecklingen af dess intelligens. En stark nati- 

 vitet hemtar icke ensamt åt en befolkning ett antal tärande 

 medlemmar; den har också till omedelbar följd att inom 

 denna befolkning hvarje lägre åldersklass är talrikare än när- 

 mast högre samt att sålunda också hvarje år ett större an- 

 tal individer träder in i den arbetsföra delen af befolknin- 

 gen, än som derifrån afgår. Produktionen af subsistensme- 

 del står sålunda icke någonsin stilla, utan ökas år för år. 

 Den beror icke af vissa efter längre eller kortare mellanti- 

 der periodiskt återkommande ryck eller kraftansträngningar, 

 utan rättar sig oaflåtligen efter lagen om tillgång och efter- 

 frågan. Allmännare olyckor, såsom missväxter m. m. inträffa 

 visserligen emellanåt och störa jemnvigten emellan folkmängd 

 och subsistensmedel, men dessa olyckor hemsöka de folkfat- 

 tiga länderna oftare än de folkrika och aftaga åtminstone i 

 de civihserade länderna i samma mån folkmängden ökas. 

 Kampen mot naturen är nemligen såtillvida lik hvarje annan 



