402 



der söka sin föda. Hungern skall göra menniskorna grymma; 

 de skola vända mot hvarandra de vapen, hvilka de endast borde 

 bruka mot djuren; de svagaste skola förgås och sjelfva de 

 starkaste endast hafva en osäker tillvaro. Elände, förfall, 

 brott, förtidig död, se der hvad en obegränsad folkökning 

 skall hemta med sig åt våra oskyldiga jägare stammar. Om 

 någon vild Malthus för flere sekler sedan i samhällenas för- 

 sta tidsålder skalle ha fört detta språk, så synes det som 

 om man icke skulle kunnat haft någonting att genmäla der- 

 emot; argumenter skulle ha brustit för' dem hvilka af moral och 

 menniskokärlek varit böjda att blifva hans motståndare. Men 

 se erfarenheten, mera uppfinningsrik och mera fruktsam än 

 förnuftet, åtager sig att bevisa huru ytliga och förtidiga dessa 

 den nyss omtalte vises iakttagelser och förutsägelser äro. 

 Bland detta jägare folk ha några män, mera tänkande och 

 med ett stillsammare lynne än de öfriga af stammen, kom- 

 mit på ideen att samla lefvande några af de djur, som tje- 

 nade dem till föda, deraf bilda en hjord, instänga eller hålla 

 dem på en lämplig betesplats och vaka med omsorg öfver 

 deras bevarande och deras fortplantning. Med mindre möda 

 ha de härigenom förskaffat sig båda säkrare och ymnigare 

 lifsmedel. Detta första försök lyckas och gör intryck på hela 

 stammen. Småningom blir den från att ha varit jägare ett 

 folk af herdar. Då begynner man märka att jorden är vid- 

 sträckt samt att dess resurser blifvit med bättre hushållning 

 förstorade. I stället för några hundrade hektarer förslå nu 

 några tiotal att underhålla enhvar individ, ja till och med 

 en hvar familj. Invånarne finna det beqvämt i landet och 

 ehuru mera närmade till hvarandra än förut äro de deraf 

 mindre besvärade. De tillväxa och mångdubblas och detta 

 fortfar flere sekel. Då vänder sig, för andra gången och 

 utan att ha hört talas om sin föregångare i pessimismen, en 

 herde af hög ålder och af ett begrundande sinnelag till tol- 

 ket: Barn, säger han. Gud gjorde betesmarkerna inskränkta; 

 menniskan deremot har en drift att mångfaldiga sig i det 

 oändliga. Hvarje dag blir vårt folk mera talrikt; emellertid 

 kan landet icke föda mera boskapsjordar. Kasten en blick 



