407 



absolut och relativt mindre än i dess vestra grannland. I 

 förhållande till folkmängden utgjorde nemligen fattighjonens 

 antal sistnämnda år i Frankrike 4,6 5 procent, men i Tyska 

 riket blott 3,37 procent. Jemförelsen med andra länder, i 

 hvilka en stark naturlig folktillväxt är rådande, blir icke 

 bättre. I England steg de af fattigvården underhållne och 

 understödde individernas antal 1886 till 2,8 4 Vo af folkmäng- 

 den och i vårt eget fattiga land (1887) till 3,5 6 »/q. Det må 

 gerna medges att det materiela välståndet bland Frankrikes 

 medelklass i allmänhet är större än i öfriga nämnda länder; 

 obestridligt är i alla fall att den hämmade folkökningen der- 

 städes icke bidragit att minska hvad Malthus kallar det men- 

 skliga eländet. Detta är tvertom bland denna stillastående 

 folkmängd stadt i betänklig tillväxt. Såsom ytterligare exem- 

 pel härför, må anföras att antalet vid de franska korrektions- 

 domstolarne åtalade och sakfällda lösdrifvarne år 1875 ut- 

 gjorde 8,886, år 1881: 12,926 och år 1885: 19,038 samt af 

 sakfälde tiggare förstnämnda år 7,152 år 1881: 8,370 och 

 är 1885: 11,314. Om man också åt dessa siffror icke skulle 

 vilja tillerkänna en positiv bevisningskraft, så kan dem dock 

 icke frånkännas en negativ sådan. De ådagalägga åtminstone 

 att lösdrifveri och tiggeri i Frankrike ingalunda minskats. 

 Mot detta sociala onda har Malthusianismen alltså visat sig 

 vara ett fuUkomhgt kraftlöst botemedel. 



Den praktiska tillämpningen af nymalthusianismens lä- 

 ror hotar emellertid att bringa den franska nationen utför 

 en sluttande plan, från hvilken uppstigandet blir allt svårare, 

 ju längre det lider. Under det de andra stora kulturfolken 

 år för år tillväxa i en proportion, som icke blott tillför för- 

 stärkta krafter åt deras andliga och materiela arbeten, utan 

 derutöfver ännu lemnar öfverskott till storartade kolonisatio- 

 ner och utflyttningar, förblir franska folket vid ungefär samma 

 numerär, som förut, samt sjunker sålunda vid sidan af de 

 andra allt mer och mer i betydenhet och politisk maktställ- 

 ning. Framstående och patriotiskt sinnade franska författare 

 på deraografms område ss. Bertillon, Levasseur o. a. ha upp- 

 repade gånger för sina landsmän framhållit detta sorghga 



