411 



taga kemisternes intresse och forskningsarbete i anspråk. Re- 

 sultaten af detta arbete hafva varit synnerligen omfattande. 

 Tusental nya föreningar hafva framstälts och undersökts. 

 Deras relationer till hvarandra hafva faststälts. Den orga- 

 niska syntesen har nått en höjd, som icke ligger långt från 

 dess yttersta mål. En mängd af de i den organiska naturen 

 förekommande ämnen, hvilka öfverhufvud kunna bhfva till- 

 gängliga för den kemiska syntesen, jag vill endast nämna 

 vegetabiliska färgämnen, alkaloider och sockerarter, hafva 

 på rent konstgjord väg framstälts. Och dessa synteser äro 

 icke en frukt af slumpen eller af ett experimenterande på 

 måfå. De förutsätta en genom mödosamt experimentell och 

 spekulativt arbete förvärfvad noggrann kännedom om före- 

 ningarnas inre sammansättning eller deras atomistiska kon- 

 stitution, om det sätt hvarpå atomerna binda hvarandra i 

 föreningarnas minsta delar, molekyler. I en förening sådan 

 som t. ex. drufsocker, hvars molekyl innehåller sex atomer 

 kol, tolf atomer väte och sex atomer syre, känner man 

 hvarje enskild atoms funktion och kan genom en grafisk 

 framställning åskådliggöra, huru hvarje enskild atom är 

 bunden vid de öfriga. Och äfven hos ämnen med en vida 

 mer komplicerad sammansättning än det anförda ämnet 

 äger, har man kunnat fullständigt utröna den atomistiska 

 konstitutionen. Men man har tagit ännu ett steg längre. 

 Erfarenheten har visat, att föreningar finnas, hvilka hafva 

 samma konstitution, hvilkas sammansättning måste uttryckas 

 genom samma grafiska framställning eller formel i planet, 

 dock visa inbördes olikheter. Detta förhållande har tvungit 

 till försök att utröna orsaken härtill, hvilken måste ligga i 

 atomernas geometriska gruppering eller lagring i rummet. 

 Tack vare förnämligast vanH Hoffs och Wislicenus' snill- 

 rika spekulationer har det lyckats att i många fall klargöra 

 äfven dessa förhållanden och fastställa föreningarnas stereo- 

 kemiska struktur, hvilket utgör ett af de betydelsefullaste 

 under senare år gjorda framsteg på den organiska kemins 

 område. 



Man kan ä priori bestämma, huru många föreningar 



