2 Jarl A. Wasast.ikrna. 



fornuîl (1), suni liDreii/. liärletl. Likheten liar senare på enklare sätt härletts av Sagnar 

 {li)2) med stöd av Clausius-Thonisons teori för dielektrika. Såväl Lorentz som Sagnac an- 

 taga, i likhet med Lorenz, att molekylerna äro klotformiga. 



Likheten (1) innebär, att uttrycket {n^ — \):{n'^ +2) är proportionellt mot mängden 

 substans per volymenliet. Består substansen av en blandning av )n olika slag av moleky- 

 ler, leder härledningen till den allmännare formeln 





1 V^ 



där çii.-.g.n beteckna massan av de olika komponenterna per volymenliet, och där F, . . . F,„ 

 äro konstanter, som karakterisera de olika ämnena. Vi observera att 



2^ y I, = d- 



Innebörden av konstanterna inser man genom att sätta 



Vi finna 



n^ — 1 1 



ni +2 dn "■ 



Av betydelse är, att enligt härledningen F,, betecknar summan av elementarsferernas vo- 

 lymer i ett gram av substansen i fråga. Formeln kan utvidgas till kemiska föreningar. An- 

 tagande att en molekyl med molekylarvikten 3f beståi' av (f, . . . «,„ atomer med atom- 

 vikterna Ai...A„„ och att således 



/i -^ 1 



finner man med st«"»! av (4) 



I Un n- \ 1 'Jl, 



ii-^ i /, 1 



Men 



— — = (X. A, 



I, - 1 

 och om vi ytteiiigare beteckna konstanten F IVir den ifrågavarande sui>stansen med F^, 

 finna vi alltså 



MF,,^y a^ .\'F,. (ö) 



.1/ ^^^^ h h It 



Il - I 



>Molekylarrefraktionen» M F^^ sammansättes således additivt av »atomrefraktionerna > A^^ F^^. 

 Vi kunna enligt föregående giva detta resultat en enkel tolkning. 1/-/^,, betecknar den 



Tom. L. 



2; I •!/• ■ ' ■/•/. 



