Lösningars optisk« egenskaper. 5 



Tooriii bör gälla för alla optiskt isotropa äiiuuüi. 0[)tiskt anisotropa ämnen Uoninia 

 icke i betraktande, enär teorin stöder siy ))ä antagandet, att en nionokroniatisk Ijusslråle 

 i den ifrågavarande substansen i alla riktningar fort]ilantar sig med samma hastighet. Men 

 även fr)r optiskt isotropa kristaller nniste man antaga, att konatanten v 7^ O, varav f'iljer, 

 alt någon funktion <f (n), som samtidigt exakt uppfyller villkoren (la), (4 a) och (5 a) icke 

 existerar för kroppar me<l ordnad molekylarstruktur. 



För gaser och vätskor äter, i vilka molekylerna äi'o fritt rörliga, kan nuin nieil 

 l'lanck antaga *■ -= (). Ui- likheten (fi) erhålles då efter en enkel omfornuiing 



M II' — 1 Xp e- ^0 



,' ('I 



il 11^ + 2 3wmc2 ^ (^L^ 



-(;)■ 



där i\' = antalet molekyler i en grammolekyl. Fclr en kemisk förening beslående av 

 i<y...«,„ atomer med atomvikterna ^4., ....4,„ gäller, om elektronerna antagas bundna vid 

 sina atomer, och deras svängningstal icke vid den kemiska föreningen undergå fi'u'änd- 

 i'ingar (jfr. /Vo. pag. 149), likheten 



2 



/, = 1 " 1 





Vi hava påpekat, att vid härledningen av likheten (7) alla ultraviolett svängande elektro- 

 ner i molekylen sammanfattats till ett system med ett visst medelsvängningstal, motsva- 

 rande våglängden /„. Enligt (8) är detta icke nödvändigt. Vi måste endast sammanfatta 

 de i vai"je atom ultraviolett svängande elektronerna till ett system med ett visst medel- 

 frekvenstal. 



För en blandning av 111 molekyler gäller analogt likheten 



"- 11;) "=' 



där då A',' är antalet molekyler av slaget /( i volymenheten. Enligt (8) kan varje lerm 

 vidare utvecklas som en summa. Summationen (9) kan således utsträckas även till de 

 olika atomerna i en blandning av molekyler. 



Den Planck-Lorentz'ska teorin leder alltså till slutsatsen, att funktionen r/ («) existerar, 

 samt 



Formlerna (7 — 9) äro naturligtvis icke exakt riktiga. Oss intresserar speciellt rik- 

 tigheten av likheten (9). Vi kunna enligt teorin antaga, att likheten (9) gäller med minst 

 samma grad av noggrannhet som likheten (8), så länge icke några komplikationer vjd bl^nd- 

 N:o 2. 



