6 Jarl A. W'asastjerna. 



ningen resp. lösningen uppkomma. Till sådana kunna vi omvänt sluta, om och endast om 

 avsevärda avvikelser från likheten (9) förekomma. 



Vi övergå till Drudes teori. Drudes antagande leder till .v = --'/3. Därigenom tVir- 

 svinner nämligen i den Lorentz'ska härledningen den term, som representerar det i varje 

 givet (igonblick av elektronerna alstrade elektriska fältet. Drudes teori leder till fullkom- 

 ligt samma likheter (7 — 9) som ovan, med undantag av att den absoluta refraktionsför- 

 mågan (fin), som i Lorentz' och Plancks formler är («^— 1) : (m- + 2), enligt Drude ei-håller 

 utseendet (re^- 1)::}. Men enligt Drude kan summan (8) utsträckas över de skilda elek- 

 tronerna i atomerna. 



,■;>■ -ö. Dr sriiiii/diKlc partiklnrnat: massa. Enligt Drudes teciri gäller, som av vad ovan 

 sagts följei', l'i'ir rn molekyl likheten 



^'pâ, ^i 





,.2 ■ 



(10) 



således äv(m 



)ch viihirc ' ) 



där 



och 



\^ A 1), c, /" »-. A y;, c, K, /.' 



/<-=l7> 2" t-/, 5 ■ ,- .-,' ■ (11) 



ST in, c .T m, c' /." /7 



"1 "-2 "3 



"-= " • ,., - -2 i- '.., - .0 H ... ' ., ' (I-) 



/■ — /t, /- ^^ /- // /.:j 



« =- 1 ^ > - — 1 ( i;i) 



^-^ TT m,, (•' 



3t 111, C ir III, 



Il II 



111) 



(lär laddningen e' n\\ är uttryckt i elektromagnetiska enlietei-. Av t'^) följer vidare 



«;, I ^" V I, ''Vy',, 



Av stort intresse är, att konstanten a,^, som beräknas enligt (15) ur de experimentellt be- 

 stämda konstanterna a,, och /,_ i likheten (12), för de ultraröda perioderna erhållar ett 



') Ketteler-Helmhciltz' disptTsionsiürmel 



b, /.' b.. A" 63 / 



»•=H- ., ,+ -.,"—;+ i -o + --- 

 X' — /7 '•" ~ ^2 '' ~ ^.1 



endast en anuau loriu av (T.!), vilket omedelbart inses med stöd av liklieten (JO). 



Tom. L. 



