Lösniiii^tirs optiska egenskaper. 13 



med jämförelsevis mycket korta eyenperiodur, metlaii aiulra elektroner, vilkas antal mot- 

 svarar molekylens valenssumma, sväiitia med väsentligt större radier. Det sammanlagda 

 antalet elektroner i molekylen känna vi, enligt vad tidigare sagts, numera med säkerhet. 

 Här uppträdde första gången ett visst enkelt sammanhang mellan antalet dispersioiis- 

 elektroner och mulekylens valenssumma. Vi vända oss nu till de fysikaliskt och kemiskt 

 enklaste substanserna, nämligen gaserna. Vi framställa dispersionen genom den enkla em- 

 piriska Cauchy'ska formeln 



Jämföra vi denna formtd meil likheten ('.^1), finna vi 



2« = 4-l; /ï- ^'^' 



A -1 

 Men enligt (Ut) och (20) är då 



A=.'^=^^"^, (:?3) 



ocli, om antalet dispersionselektroner faktiskt överensstämmer med molekylens valens- 

 summa v, således » 



N' P . 1 1.29 • 10'" . 1,77 10' 



m 



Enligt en sammanställning hos Loria * {J-S) är i själva verket för //3 ('' = "-)i ^2 ('' = ■^)) 

 A\ (»■ = ()), CO2 (y = 8), SU^ ((' = 8), H-iS (v = G) och CO {v = i) produkten rA konstant 

 och lika med i medeltal 10,!|.10~', om vi undantaga två starkt avvikande värden för 

 CO.^ ((iruschke och Stuckert). Enligt mätningar av Koch och Rentschler erhålles emeller- 

 tid även för CO^ samma v A värde, som för de andra gaserna. Om vi sålunda bortse från 

 den obetydliga skillnaden mellan (y A),^,^,. = 8,3 . 10~ ' och (c A)^,^^ = 10,o . 10 ~ ' bekräftas 

 alltså teorin fullständigt. En möjlig förklaring av den nämnda differensen är f. ö. funnen 

 av Sommerfeld; vi återkomma senare till denna fråga. 



Vi hava ovan angivit två olika sätt, på vilka antalet dispersionselektroner i en mole- 

 kyl kan beräknas lued stöd av konstanterna i enkla empiriska dispersionsformler. Vi 

 skola i det följande se, huru beräkningen av p,- direkt kan anknytas till resultaten av två 

 skilda mätningar av molekylarrefraktionen 1\ för monokromatiska ljusstrålar av vågläng- 



1 vt^ — 1 



derna I' och /". I det vi beteckna (p^ (?i) = (n^— 1) och V/, (") = 2 1 9 on^fatta vi idet 



följande samtidigt Drudes ('/'/,) och Lorentz' och 1'lancks teorier (<//)• Vi uppdela de svän- 

 gande partiklarna i ti'e system, nämligen de ponderabla egensvängningarna, motsvarande 

 våglängden /.,., dispersionselektronernas egensvängningar, motsvarande våglängden /,, och 



' A liiii' 1'os Loria lictydelsen „ • 

 N:o 2. 



