24 Jarl A. Wasast.ikkna. 



vilken uäll(jr för de enskilda elektronci'na i atonioTna i den iTirsta iiorisontaii'aden, jämväl 

 gäller tor den enskilda elektronen i den l'(")r atomerna gemensannna ringen. De sålunda 

 beräknade w-värdena överensstämma icke med de enligt dispersionsteorin funna värdena. 

 Föl- att en överensstämmelse skall ernås, måste det Bolir-Nidiolson'ska villkoret ersättas 

 med regeln 



'2.tP=/i 



■/ 



där // är antalet elckti-onei' i den sannnanhållande ringen. — Den Bohr-Somnierfeld'ska 

 molekylmodellen medför således nya, fullkomligt godtyckliga och obegripliga antaganden. 



Vi hava tidigare påpekat, att Bohr-modellen icke kan förklara förekomsten av nltra- 

 röda absorptionsband för syre, då motsvarande band icke återfinnas hos väte och kväve. 

 Vidare är sj'remolekj'le'n i överensstämmelse med modellen paramagnetisk, men väte- och 

 kvävemolekylerna, vilka även enligt teorin böra vara paramagnetiska, äro diamagnetiska. 

 Mot molekyhnodellen kunna ytterligare andra speciella invändningar göras, vid vilka vi dock 

 icke här kunna uppehålla oss (jfr Sommerfeld 16ti och 167\ p. 53.S). Däremot vilja vi på- 

 ]>eka, att kristallstrukturen, om vi fasthålla vid ringanordningen, är obegriplig. Den tetraed- 

 riska anordningen av atomerna i diamant och den kubiska anordningen av jonerna i alka- 

 lihaloiderna kan icke förklaras, då valenselektronerna svänga i ett plan. Born (.i'O) har 

 visat, att kompressibiliteten hos alkalihaloidkristallerna är mindre, än den Bohr'ska modellen 

 gåve vid handen. Däi'emot erhålles ett riktigt värde f("ir koini)ressibiliteten, om till grund 

 f(ir beräkningen lägges en kubisk atommodell. I varje fall måste en kubisk symmetri hos 

 de olika elektronernas rotationsaxlar förutsättas. Därigenom föi'klaras samtidigt kristall- 

 strukturen. 



I det vi försöka föreställa oss en fleratomig molekyl, såsom C Hn, inse vi omedelbart, 

 om vi i princip fasthålla vid den tidigare nämnda up])fattningen om molekylernas byggnad, 

 att ('-atomens elektroner numera svänga i fyra olika plan. Vidare \»n' dubbelbindningens 

 inverkan på refraktionsförmågan enligt den Bohr'ska modellen vara beroende av vilka 

 atomer, som äro bundna vid gruppen C = C. Ty av Drudos undersökningar följer, att vid 

 (Ml dubbelbindning mellan två kolatomer disi)ersionselektronernas antal, och därmed även 

 kärnornas effektiva laddning förändras. Erfai-enheten visar emellertid, att dubbelbindningen 

 har ett alldeles konstant refraktionsvärde. 



Vi måste således konstatera, att vårt vetande om de tvåatomiga molekylernas och i 

 ännu högre grad om de fleratomiga molekylernas byggnad är ytterst ofullständigt och 

 osäkert. 



.s^' .18. Atomvolymcns hetijdelse. En nrhetshypotes. Enär föreliggande arbete har till mål 

 att finna grunden till de egendomliga och hittills oförklarade fakta, vilka framkommit vid 

 undersökningarna rörande elektrolyters molekylarrefraktion i lösning, och vilka fakta måste 

 antagas stå i nära samband med den i lösningen försiggående dissociationen, intresserar 

 det oss speciellt att finna en metod att teoretiskt förutsäga vilken förändring en elektrolyts 

 refraktionsförmåga undergår, då elektrolyten sönderfaller i joner. Av vad ovan fram- 

 hållits rörande molekylmodellernas tillförlitlighet framgår, att den här behaiidlndc disper- 

 Tom, L 



