Lösningtirs optiska <\i:fiis/,'ir/>rr. 25 



sionsteoriii |>;i vårt vetaiult's nuvai-aiide iil v(M'klinjisstailiiiiii icke <ier oss nåjioii iin>jliu|i(.i, 

 att teoretiskt licräkiia jonernas l'efraklionsi'i^rniàiia. I)is[)('rsionsfoiMiii'lii kan emellertid 

 under vissa tVlrenklandc antaganden givas en annan interpretation, variiicnoin vinnes en 

 synnerligen intressant arbetshypotes, vilken som sådan tillfrodsställer långt gående ford- 

 ringar, och enligt vilken jonernas refraktionsförmåga i vissa enkla fall kan bei'äknas. Då 

 ytterligare de med stöd av denna hypotes vunna nya resultaten i stor utsträckning kunna 

 underkastas en direkt kontroll och därvid visa sig liverensstämnia ined fakta, hava vi rät- 

 tighet, att inom vissa gränser förlita oss på hypotesens användbarhet. 



Vi hava tidigare (/^'^^) visat, att den Loi'entz-Planck'ska dispersionsformeln för (mi 

 ntom kan skrivas 



,, ^ H-^ — 1 4 „ 1 



d n-'' + 2 3 ■ 



1 



C; 



där Q är dispcrsionselektronernas svängningsradie, under förutsättning, att de p elektro- 

 nerna alla befinna sig på samma avstånd från den positiva kärnan, samt om kärnans effek- 

 tiva laddning Z, med hänsyn till att icke någon fri elektrisk laddning uppträder, enkelt 

 antages =})c. Definiera vi atomvolymen V såsom den kring kärnan som centrum kon- 

 struerade sfer, på vilken elektronerna befinna sig, samt inföira vi beteckningen r,, för elek- 

 tronernas egenfrekvens och beteckningen r fiir frekvensen av den använda ljusstrålen, kan 

 likheten (47) givas formen 



XV 



1 



c: 



Denna formel är intresseväckande redan pä grund av sin enkelhet, men i än liTigrc grad 

 genom alt densamma f<")r ljus av oändlig våglängd övergår i likheten 



A n^— 1 _A « - 1 _ yy 



som är identisk med den likhet, som ernås med stöd av den ('lausius-Thomson'ska teorin 

 f(")r dielektrika. Atomvolymen har emellertid härigenom fått en bestämd och plausibel 

 tolkning. Innehåller atomen flere koncentriska elektronsystem, utvidga vi formeln (4S) i 

 analogi med dispersionsteorins resultat. Vi finna sålunda ïi'>v en atom 



Om vi vidare antaga atomernas elektronsystem oföränderliiia, f(")lier giltigheten av de all- 

 männa likheterna (4a — öa). 



Vi hava tidigare framhållit, att enligt I>olirs teori dispersionen måste förklaras bero 

 på inträdand(> förändringar av elektronbanornas radier, eller, annorlunda uttryckt, av atom- 

 volymen. Dessa förändringar åter bero av konstanterna 1'^ och i'^ samt av variabeln r. 



iS':o 2. i 



