Losniitgtirs opfiska t'gensknper. 31 



alüiiien ä^oi' yttei-liiiarr tvä elekti'oiUM' iiänuasl käniaii ( llt'liiiiuulektroneiiia), vilku vi 

 emellertid kunna l)etrakt.a sdhi i)i)tiskt inaktiva. Således gällei' likheten 



1 - O) 1^5,04^ 



vai-av följer, att (•) i likheten (ß(i) kan iöi-sunimas och A,,„ beräknas enligt formeln (U7), 



där (len i funktionen /' ingående variabeln p har värdet 2, och variabeln .v har värdet 1. 



Likheten (64) «er oss 



f('P,s) = \,r.^. ■ 



VavAv h'„ föl' sj're i organiska föreningar har ett något varierande värde, och på grund av 

 att de konstitutiva orsaker, som betinga syrets speciella värde i karboxylens hydi'oxyl- 

 grupp, oaktat dissociationen kvarstå, bör tydligen vid beräkningen av i?, för den organiska 

 jonen förfaras så, att till den med stöd av de Eisenlola''ska konstanterna beräknade re- 

 fraktionen för resten adderas 



A,,„ = (1,23^-1) -i?,,, 



där 7?„ utgör atomrefraktionen beräknad ur gasformigt syre. Brühl anger i sitt samman- 

 ställande arbete rörande niolekylarrefraktionen för gasformiga föreningar (VS) R„ = 2,0.1, 

 med vilket värde nyare mätningar (4:^, /-/7) väl överensstämma. Vi finna således 



(A,„)^=+l,76. (69) 



F('ir klor åter måste, som tidigare framhållits, de 7 valenselektronerna antagas befinna sig 

 på samma ring. De inre elektronerna kunna, såsom hörande till ett lägre kvantumtal, 

 rrii'summas. Enär således <') = O, p = 7 och s = 1, finna vi 



L', = lf{p,.^^^.JR... 

 .•< =1 

 /i',, har i det närmaste samma värde i organiska föreningar som för gasfoi'uiigt CI2. För 

 organiska fcireningar finner Eisenlohr M,, = 5,ns, medan Bi-ühl {'^8) för gasformigt (V., 

 anger Ii., = 5,t>. Enär det för resultatet är tämligen likgiltigt vilketdera värdet vi välja, 

 lägga vi medeltalet 5,8s till grund för beräkningen. Vi finna sålunda 



(A„„)^ =+2,30. (70) 



Vi äro i tillfälle att på ett utmärkt sätt pröva riktigheten av likheterna (fil) — 70). Dm, 

 såsom hittills gjorts, den negativa jonen av ett organiskt salt tillskrives samma refrak- 

 tionsvärde, som ur atomrefraktionerna beräknas för den oladdade syreresten, erhålles enligt 

 formeln (69) för metalljonen ett värde, som är 1,7« enheter för stort. Subtralieras detta 

 skenbara värde för metalljonens refraktion från det experimentellt bestämda värdet f<">r 

 metallkloriden, erhålles för klorjonens refraktion ett värde, som är 1,:« enheter för litet 

 och alltså enligt (70) ett värde, som är 0,6i enheter större än atomrefraktionen för klor. 

 Enligt Le Blanc (116) är den skenbara refraktionen för .Va-jonen = 2,6!i, medan av 

 Ohéneveaus {41 p. 299) undereökningar framgår, att niolekylarrefraktionen för dissocierat 

 N:o 2. 



