34 -'akl a. Wasasi.ikrna. 



Enligt (70) följer vidare, då (Cl — Bi) och (Cl-.l) beräknas enligt Eisenlohr (n?) 



'N V' 



NV] _^(\„W_g, 



«7 \b, i^i.,) 



Cl 





[NV"\ 

 här beräknas såsom kvoten av två små tal, av vilka speciellt 



täljaren utgör den algebraiska summan av relativt stora och osäkra tal med motsatta 

 tecken, överensstämma de erhållna resultaten fullt tillfredsställande med antagandet 



m 



= :r och 



Br 



NV 

 a- 



4^ 



Härigenom erhålles, som av den tidigare anförda tabellen framgår, ett tydligt samman- 

 hang mellan kvantumtalet n och den av valenselektronerna definierade sferens relativa 



riVFl 

 volym . Utan att fästa överdrivet avseende vid detta resultat, hava vi dock icke 



velat underlåta att omnämna detsamma, enär Cuthbertsons bekanta regel därigenom erhåller 

 en ny belysning, och användbarheten av vår arbetshypotes samtidigt ådagalägges. 



Vi vilja slutligen uttryckligt påpeka, att vår arbetshypotes på intet sätt har karak- 

 tären av en teori, som skulle vilja göra anspråk på att exakt motsvara verkligheten. Detta 

 framgår redan därav, att den försumma- att beakta den roll, valenselektronerna utan tvivel 

 spela för molekylens sammanhållning. På grund därav betraktas även enligt denna arbets- 

 hypotes molekylarrefraktionen som en rent additiv egenskap, medan speciellt Brühl (28) 

 och C. och M. Cuthbertson (éiJ, 45) ha visat, att atombindningen i molekylen förändrar 

 refraktionsförmågan. Fördelarna av en sådan arbetshypotes, betraktad i rätt ljus och ichc 

 såsom exakt representerande verkliga sakförhållandet äro dock påtagliga. 



Innan vi avsluta detta kapitel, vilja vi ännu framhålla, att C. Cuthbertson (42), med 

 stöd av experimentella undersökningar, fiir ädelgaserna lyckats påvisa vissa enkla rela- 

 tioner mellan antalet dispersionselektroner p per atom och Sutherlands temperaturkoeffi- 

 (iient C för den inre friktionen samt mellan y och radien o av atomens verkningssfer. 



Tom. L. 



