50 Jarl A. Wasastjerna. 



§ 2. Bestämningen av tätheterna. Täthetei'na bestämdes med tillhjälp av två enkla 

 flask-pyknometrar. Den ena pyknometerns volym befanns vid + 18,oo° C. vara 27,m96 ccm 

 och vid -f- 25,00° C. vara 27,4742 ccm. Glasets kubiska utvidgningskoefficient vore således 

 0,000024 och dess lineära utvidgningskoefficient alltså 0,ooooo8. För vanliga glassorter är 

 den lineära utvidgningskoefficienten 7 à 8. 10"''. På detta sätt uppnåddes en kontroll av 

 de erhållna volymerna. Den andra Pyknometern användes endast för de 9 mest utspädda 

 Na2 CO3 lösningarna (Tab. 95). Dess volym befanns vid + 15,)a° och + 25,oo° vara 52,9892 

 ccm respektive 53,ooo2 ccm. Den lineära utvidgningskoefficienten vore således = 0, 000007. 



Vid själva bestämningarna av tätheterna förfors så, att Pyknometern fylldes med en 

 avkyld lösning, placerades i termostat, och förvarades där under ^ji—'^ji timmes tid, var- 

 vid, under de sista 15 minuterna, termostatens temperatur oavbrutet kontrollerades. På 

 så sätt undvekos temperaturfluktuationer överstigande ungefär 0,02°. Sedan vätskepelaren 

 med ett filtrerpapper avskurits, överflyttades Pyknometern försiktigt i ett kärl med vatten 

 av lägre temjjeratur, varigenom lösningen kontraherades. Därigenom möjliggjordes en 

 omsorgsfull torkning och vägning av pyknoraeterflaskan. 



Termostaterna uppvärmdes med gaslåga och voro samtidigt försedda med blykylled- 

 ningar. Kylströmmens intensitet i sistnämnda ledningar kunde uppskattas med tillhjälp 

 av en manometer, som angav det verksamma vattentrycket, vilket efter behag kunde reg- 

 leras. Omröringsapparaterna drevos av en elektrisk motor. För täthetsbestämningarna 

 voro oavbrutet två termostater i användning, av vilka den ena hölls vid 18° eller 20° och 

 den andra i regeln vid 25°. 



Termometrarna voro indelade i 0,i° och tilläto en rätt säker uppskattning av 0,oi°. 

 De voro kontrollerade endast vid + 18° och + 25°, men sinsemellan jämförda för alla 

 temperaturer mellan + 15° och + 25°. Fel överstigande 0,03— 0,o4° äro att betrakta såsom med 

 säkerhet uteslutna. Temperaturfel åter av mindre storlek, än ovan angivna tal, utöva icke in- 

 flytande på resultaten, enär motsvarande fel uppträder vid bestämningen av pyknometerns 

 volym, varigenom i de slutligt angivna tätheterna felet praktiskt taget fullständigt försvinner. 



§ 3. De använda optisTca apparaterna och utförandet av mätningarna. För flertalet be- 

 stämningar användes en Pulfrich refraktometer (N:r 4023) av nyaste Zeiss modell. Prisma 

 N:r I*; brytningsexponenten vid + 20° C. «^ = 1,62197, n^ = l,6i705 och n^^ = 1,03436. 

 Genom särskilda försök konstaterades att de å cirkelskivan inetsade strecken represente- 

 rande — och Y grader voro ekvidistanta, samt att jämväl noniens linjer icke erfordrade 



korrektion. Nollpunktskorrektionen var däremot högst betydande, i det den belöpte sig 

 till —5' 12" som medeltal av ett stort antal försök. Sistnämnda korrektion beräknades 

 likväl under antagandet, att brytningsexponenten för vatten mot vacuum för iVa-ljus och 

 + 18° C. vore 1,33348, vilket värde t. ex. Dinkhauser (Sitzungsberichte der Wiener Akad. 

 114, II a, 1001, 1905) anger som medeltal av de tillförlitligaste äldre undersökningarna, 

 medan jag likväl senare funnit, att det riktiga värdet synbarligen är något högre, eller 

 1,33355. För konsekvensens skull har likväl den gamla nollpunktskorrektionen genom hela 

 arbetet bibehållits, på vilken grund de angivna brytningskoefficienterna sålunda genom- 

 gående äro förskjutna med ungefär — 0,00007. Däraf påverkas likväl icke de beräknade 



Tom. L. 



