54 Jarl A. Wasastjerna. 



2c2 



V' ^ • (6) 



_ 2 „ 



De sålunda korrigerade jK värdena äro betecknade [Ä] = (i?) + ç . 10 , och återfinnas 

 i tabellerna 8 och 16. Dessa [R\ värden äro att betrakta som de sannolikaste R värdena, 

 och jag vill speciellt betona, att det sannolikaste R värdet icke är identiskt med medeltalet 

 av de observerade R värdena. 



Vi finna nu, att alla de tre formlerna giva av temperaturen tämligen oberoende vär- 

 den för [R\. De förhållanden, som tidigare konstaterades, och enligt vilka den Lorenz- 

 Lorentz'ska formeln vore att föredraga framom de övriga, böra således tiljskrivas det fak- 

 tum, att vattnets brytningsexponent som funktion av temperaturen ojämförligt bäst angives 

 av denna formel. 



Vidare vill jag framhålla, att en linear förändring av R med koncentrationen skulle 

 motsvara en parabel för A-värdena. En sådan krökning hos A-kurvan har icke kunnat 

 konstateras för dessa två salter, för vilka tvärtom A-värdena synas vara fullkomligt god- 

 tyckligt strödda kring axeln, eller rättare kring en genom origo gående, mot värdet [R] 

 svarande stråle. 



Om noggrannheten av de erhållna [ÄJ-värdena får man en god föreställning, då man 

 betraktar diagrammen 1-6, där de mot olika [it]-värden svarande strålarna äro inritade. 



För salterna CH^.COOK och CH^.COONa ha kvantiteterna Fu för R^ antagits vara 

 oberoende av temperaturen och beräknats ur de experimentella värdena för >?„., i»» och 

 cZ,„,i8o. Konstanterna F„. för R^ och R^ ha vid 18° självfallet beräknats direkt ur kvanti- 

 teterna n„., igo och </,p, 18°, men vid den högre temperaturen bestämts genom villkoret A, = 

 = Ag = A3 för c = 0. För alla övriga salter ha konstanterna i\„, , direkt beräknats ur de ex- 

 perimentellt bestämda värdena för ?i„. , och (/„,,, vid samma temperatur t. Praktiskt taget 

 är det tämligen likgiltigt vilkendera beräkningsmetoden man använder, men har jag dock 

 ansett ovanstående för fullständighetens skull böra meddelas. 



I övrigt äro beräkningarna även för H.COONa (Tabb. 17-24), CH^.COOK (Tabb. 

 25-32), Cffs-COONa (Tabb. 33-40), K^ CO^ (Tabb. 41-48), Na^ COs (Tabb. 49-56), K^ C^ O4 (Tabb. 

 57-64), Na^C^Oi (Tabb. 65-69), K^C^H^O^ (Tabb. 70 A-76 A), K^C^H^O., (Tabb. 78-85) och 

 II2 C2 O4 (Tabb. 86-93) utförda på samma sätt som för KCl och Na Cl. För Na^, C^ O4, som 

 jag undersökt med tillhjälp av differentialprismat, har jag i stället för kvantiteterna «q, 

 %, Wg och «3 angivit kvantiteterna Aq, A,, Aj och A3, vilka beteckna skillnaden mellan nämnda 

 brytningsindex n för lösningen i fråga och för vatten. Vidare har jag i tabell 70 A an- 

 givit procenttalet 2^ i stället för den molekylära koncentrationen c. Med dessa undantag 

 äro beteckningarna i alla dessa tabeller fullkomligt oförändrade. Sålunda äro även [R]- 

 värdena beräknade på tidigare angivet sätt. 



Olika behandlade äro däremot KiCiff^Oi lösningarna i tabellerna 70 B — 76 B och 77. 

 Jag har tidigare angivit, att den lösta substansen består av en blandning av QS,!,s "/o 

 KiCuH^Oi och 1,42 "/o K^CO^. Om jag med 2?' betecknar molekylarrefraktionen, med M' 



Tom. L. 



