56 Jarl A. Wasastjehna. 



Med hänsyn till ändamålet för dessa mätningar var det egentligen endast nödvändigt 

 att bestämma An för ljus av en våglängd, t. ex. A = 589,3 fi[j. Genom att bestämma Ln 

 även för / = 656,3 (jfi och / = 486,i fifi erhöll jag emellertid en utomordentlig kontroll av 

 Am värdet för ). = 589,3 fi/i, enär även ett mindre fel i något av Aw-värdena gåve sig tyd- 

 ligt till känna i dispersionen. I själva verket leda siffrorna i tabell 94 b till samma dis- 

 persion för Na^COi, som enligt tabell 56 kunde väntas. 



Konstanterna B för / = 589,3 ,u,u i tabell 95 har jag således slutligen kunnat beräkna 

 med stöd av likheten 



A 



^" = oT-rr • 0,00255. 

 8()54 



Vi tänka oss /"jo (c) = Aj — Aj och /"jj (r) — Ai — Aj utvecklade i form av serier med 

 stigande potenser av c. Vi inse omedelbart, att varje sådan serie /' antar värdet O för 

 c = 0, enär enligt definitionen av i*«, Aj = As = A3 för c = O, samt vidare, att vi genom 

 lämpligt val av konstanterna (R) kunna göra /12 {c) = /13 (c) = O för vilken given kon- 

 centration som helst, och speciellt även för den högsta koncentrationen C. Därav följer, 

 att för att funktionerna /" för koncentrationer c -C C skola antaga från O märkbart avvi- 

 kande värden, koncentrationen C måste vara så stor, att termerna av högre ordning i 

 serierna / icke kunna försummas. 



I annat fall leda de olika formlerna till fullständigt identidka A värden, under för- 

 utsättning, att konstanterna (Ä) bestämts på sätt, som ovan antytts. Ett exempel på detta 

 sakförhållande finna vi i CH^.COONn (Tab. 3S — 40). Grafiskt äro A kurvorna framställda 

 i diagrammen 7—9. 



Helt andra förhållanden träda i dagen t. ex. för H.COOKu (Tab. 17—24) och CH^.COOK 

 (Tab. 25 — 32). Den bästa uppfattningen härom erhålla vi genom att betrakta diagrammen 

 10 — 21. Värdena Aj, Ag och A3 äro i dessa diagram utmärkta genom olika betecknade 

 punkter. För att kort i siffror kunna sammanfatta de här uppträdande nya fakta, vilja 

 vi antaga, att de observerade avvikelserna A lämpligen kunna representeras genom parabler. 

 Ekvationen för en sådan parabel må vara d = gc-i-pc-. På grund av tillfälliga försöksfel 

 uppträda likväl differenser A = A — (î. Vi definiera nu den sannolikaste parabeln d genom 

 villkoret 



i" A" = minimum. 



ölt ö^^^ 



Således 



dq ~ "' dp 

 och 



i 1 Le = q -1 c" ^p •! c^ 



\ làc^ = q-Ic^ +P-1 c*. 



rom. L. 



