.1 bogáncspille vándorlása. 33 



és Alsó-Tátrafüredről vezet Poprád felé. Úgy az első, mint a má- 

 sodik felvonulás után esős idő következett. Feltűnt továbbá az is, 

 hogy a röpülés magassága nem volt túlságos nagy. A lepkéknek 

 vonulási irányát tekintve, a lepkék július 24-én délkeletről észak- 

 nyugat-, július 27-én délkeletről nyugat-északnyugat felé röpüllek. 

 J ilius hó 24-én a lepkéknek főnyugvó pontja a víz parija volt, és a 

 mennyire megfigyelhettem, élénk vörös és halványabb színű pél- 

 dányokat láttam. A zuhatagok felé vezető úton inkább elénk színűek 

 ( t öt'ek szemembe. 



Az Ó- és Alsó-Táti afüredről Poprád felé vezető úton egy 

 különálló Sanguisorba officinalison megtelepedett lepkék majdnem 

 kivétel nélkül sötétebb színűek voltak. Megjegyzem, hogy a San- 

 guisorba offíciualis igen magasra nőtt és rajként lepték meg. 



Minthogy a röpülés, a mint ezt a „Rovartani Lapok"-ban 

 olvastam, a legtöbb esetben nyugat felé történt és a mint én is 

 tapasztaltam, a röpülés előtt és után eső esett, nem lehemc-2 azon 

 következtetésre jutni, hogy a röpülés több oka mellett, a nap 

 hatása, a légkörnek nyomása is érvényesülhetett. A röpülésnél 

 ugyanazt tapasztaltam, a mit Ulbrich Ede is, t. i. hogy gyors 

 és bizonyos tekintetben nyugtalan volt. D. E. 



XVII. 



A Rovartani Lapokban olvasván a bogáncspille vándorlásáról, 

 értesítem, hogy nálunk Füleken (Nógrádmegye) 1903. július 12 én 

 sziirén volt vonulás. A Pyrameis cardui előfordulása Füleken 

 nem mondható gyakorinak; tavaszszal, május végétől június végéig 

 lehet egy-két példányt imitt-amott látni, és ismét augusztus végetói 

 szeptember 10-éig. De a két lepke, t. i. a tavaszi és nyárinak színe- 

 zete között meglehetős különbség van, az utóbbi ugyanis élénk 

 piros színű, a tavaszi ellenben halványabb, sárgásabb piros. 



Július 12-ike derült verőfényes meleg nap volt, csendes 

 nyugati szél fújdogált, mely ép hogy a fák leveleit mozgatta meg. 

 Délelőtt kint jártam a határban, de nem láttam bogáncspillét. Dél- 

 után 2 óra tájban a hőség a maximumát érte el 25° C félárnyék- 

 ban. Ily melegben a hűvös szobából nem igen akartam kimozdulni, 

 de hogy a hőmérőt leolvassam, kimentem s feltűnt a kert fölött 

 észnélkül rohan;') lepkesokaság, mely úgy látszott mintha valamely 

 czél felé törekednék. A látvány megfigyelő természetemet igen 

 felcsigázta és napernyőt véve kimentem a határ több részébe, 

 hog}' a dolgot megfigyeljem. Tapasztalataim a következők: 



