A hazai Melanargiák, 



Irta : A. Aigner Lajos. 



A Melanargiáknak, e szép fekete-fehér pillangóknak három 

 faja honos hazánkban, t. i. a Galatea, Larissa és a Japygia-nak 

 egyik fajváltozata. 



A Galatea L. országszerte igen gyakori hegyi s erdei réte- 

 ken ; többnyire 45 — 58 mm., elvétve csak 36 mm. nagyságú, 

 vagyis általában valamivel nagyobb a németországi péklányoknál, 

 melyek csak 43— 50 mm. érnek el. 



Színe rendszerint fehér, gyakran azonban, kivált Isaszegh és 

 Peszér homokos talaján oly sárgás tünetű, mint az olasz pél- 

 dányok. 



Nagvobb az eltérés a többé-kevésbbé kiterjedő fekete rajz 

 tekintetében. Ez a kiterjedés számos esetben az összes rajzele- 

 mekre kihat, gyakran azonban a szegély fehér foltjai es holdjai- 

 nak elnyomásában is nyilvánul. A nőstény fonákján a színezés 

 a világos sárgásbarnától a kávésbarnáig változik, sötétebb barna 

 (nem fekete) rajzzal, úgy hogy alul f ekete rajzú fehér nőstény 

 aránylag igen ritka. 



Gyakrabb jelenség az oly, valamivel később megjelenő nős- 

 tény, melynek alsó szárnya alul egyszínű fehér vagy halvány- 

 sárgás : az ab. leucomelas Esp. 



Sötétebb példányok, melyeken a fekete szegélyek és savók 

 szélesebbek, a var. procida Hbst.-hez tartoznak, melynek rajza 

 Fiúménál inkább feketés barna, mint fekete Ez az alak északon 

 ritkább, déli tájakon mind gyakoribbá válik, elannyira, hogy ott a 

 törzsalakot szinte helyettesíti ; különösen sötét példányok fordul- 

 nak elő Mehádiánál és Orsovan. 



Mindkét helyen, úgyszintén Nagyszeben és Fiume környékén 

 is, akad a procida közt oly nőstény, mely alul ép oly fehéres és 

 rajztalan, mint az ab. leucomelas. Az ettől való megkülönböztetés 

 ezéljából ezt az alakot U 1 b r i c h Ede hazai lepkész után, ki azt 

 először Fiúménál figyelte meg, ab. Ulbrichi-nek kívánom elnevezni. 

 > Rovartani Lapok«, 1904. január hó. 



