20 Különfélék 



Entomologiai előadások a k. m. Természettudományi Tár- 

 sulat állattani szakosztályában : 1903. deczember 11-én olvasott 

 Dr. Entz G éz a „Az állatok színéről és a mimicryröl" , melynek 

 még folytatása lesz, a midőn bővebb kivonatban fogjuk ismertetni. 

 1904 jan. 8-án bemutatta Dr. Kertész Kálmán a hazai 

 szúnyogokról szóló dolgozatát, melyből közelebb mutatványt köz- 

 lünk. Ugyanakkor Csiki Ernő „Adatok a Myrmecophila acer- 

 vorum Panz. ismeretihez" czím alatt elmondja mindazt, a mit 

 erről az érdekes állatkáról az irodalomban feljegyezve találunk 

 Rámutat arra, hogy újabban e faj hímjét ismeretlennek mondják, 

 holott Burmeister, Fuss, Frivaldszky és Saussure műveiben erre 

 vonatkozólag adatok is találhatók. Bemutatja egyúttal e fajnak hím 

 és nőstény példányait, melyeket Bolkay István és Szabó József 

 gym. tanulók gyűjtöttek Rimaszombaton. Végül fölsorolja az elő- 

 fordulásra vonatkozó adatokat és ismerteti az újra felfedezett 

 hímet. 



Hernyónak vedököntöset ügyelte meg Shelford R. angol 

 lelkész Borneo szigetén. Hernyók táplálkozására hoztak neki valami 

 Spiraea-féle növény agár, melyen számos halványzöld virág és 

 bimbó mutatkozott. Egyszerre csak mozogni kezdett egyik bimbó- 

 csomó s ekkor látta, hogy az egy apró, 9 mm. hosszú araszló 

 hernyó, melynek teste bimbókkal egészen el volt bontva. A hernyó 

 potrokgyűrűin hat pár tüskefélét viselt, a melyekhez az összeszőtt 

 bimbók megerősítve voltak. A további megfigyelés alkalmával azt 

 tapasztalta Shelford, hogy a hernyó teljes tudatában van annak, 

 hogy köntöse őt védt, mert mihelyt a rajta levő bimbók elfonnyad- 

 tak, újakkal pótolta. Ilyenkor tágóival egy-egy bimbót leszelt s azt 

 két első lábával fogva, sűrűn bevonta fonadékkal, azután testének 

 elülső részével hátrafordult s a bimbót egyik tüskéjéhez erősítette. 

 Miután mindegyik tüskéjét 3 — 4 bimbóval ellátta, annyira hasonlí- 

 tott bimbócsomóhoz, hogy attól alig lehetett megkülönböztetni. Ha 

 izgatták a hernyót, akkor testének hátulsó részét úgy összehúzta, 

 hogy a növény szárán feküdt s ily helyzetben maradt 15 — 20 

 perczig ; máskor meg ide-oda lóbálta magát s ilyenkor épen oly 

 látszata volt, mintha széltől mozgatott bimbócsomó volna. Két hét 

 múlva elbábozott selymes gubóban, mely szintén el volt lepve 

 zöld bimbókkal. A bábot azonban elpusztították a hangyák, úgy 

 hogy a lepkefajt nem lehetett megállapítani. Bizonyára közel állott 

 az Euchloris (Phorodesma) nemhez, melynek hernyói szintén 

 elfödik testüket a táplálónövény leveleinek részeivel, úgy hogy a 

 gyakorlatlan szem nem veheti észre. 



