A bogáncs- pille vándorlása. 149 



50—60 darabot fogdosott össze ; a felzavartak azonban, mihelyt 

 szárnyra keltek, ismét nyílsebesen nyugat felé tartottak. 



Minderről, egész nap a falutól északnak elterülő erdőben 

 gyűjtvén, csak másnap reggel értesültem és miután a dolog rend- 

 kívül érdekelt, feltettem magamban, hogy utána járok, annál in- 

 kább, mert a déli vonattal kifelé jövet Váczot elhagyva, nagy lu- 

 czernás táblán helyenkint szinte nyüzsögni láttam e lepkét ; sok- 

 száz darab lehetett azon a keskeny földszallagon, melyre a dü- 

 börgő vonatról elláthattam. Ezt a jelenséget úgy magyaráztam meg 

 magamnak, hogy ezek a tegnapi főseregnek martalóczai, melyek 

 az éhségtől gyötörtetve itt leszálltak s a mint jóllaktak, ismét to- 

 vább vonultak. Ebéd után elibük menteni, mialatt csekély 1 — 2 

 percznyi időközökben egyenkint vagy kisebb csoportokban, 3 5 6- 

 osával jöttek felém, de oly őrületes gyorsasággal, hogy daczára 

 minden igyekezetemnek egynél többet el nem foghattam közülök. 

 A vonulási irányban azonban kis hagymás földre akadtam, mely- 

 ben sok virág is volt ; itt azután könnyű szerrel fogtam még 8 pél- 

 dányt. Hogy ezek is martalóczok voltak, bizonyítja az, hogy ha 

 egyiket vagy másikát felriasztottam, mind nyugatnak szállt és még 

 a legcsábítóbb bogáncsra sem ereszkedett le. 



Ez így tartott álló egy hétig : mindennap ott láttam a váczi 

 luczernáson nagyobb számú lepkét, a vonat mentén pedig folyvást 

 szállingóztak egyes példányok nyugat felé, ellenkező irányban 

 soha se. 



A példányok — hímek és nőstények vegyesen - többnyire 

 rendkívül nagyok és igen élénk vöröses színűek, de akadt halvá- 

 nyabb, sárgás színű is. 



Azt, hogy a vonuló pillangókat madár üldözte vagy közülök 

 csak egyet is elkapott volna, azt nem tapasztaltam. Az állat 

 Verőczén egyébként is gyakori volt az idén, sőt S z é p 1 i g e t i 

 ( i y ő z ő értesítése szerint a Tengerparton, Noviban is. 



A Aigfier Lajos. 

 II. 



Az idén néhány hetet töltöttem a Magas Tátrán s ennek déli 

 oldalán alkalmam volt a bogáncs-pillének nagyszerű vonulását 

 megfigyelni, a mely július 1 6-tól 20-ig tartott és melynek csak a 

 július 21-én bekövetkezett erős esőzés vetett véget. 



Egyenkint, kisebb csoportokban és ötvennél több darabból 

 álló csapatokban vonultak a pillangók egész napon át, a nélkül, 

 hogy letelepedtek volna, nagy sebességgel, keletről nyugatnak, 

 gyönge nyugati széláram ellenében. Vonulásuk 2000 m. magasság 



