A magyar lepke-fauna gyarapodása 1902-ben. 115 



Tephroelystia fyreneala Mab. {digitaliata Dietze) Eperjes 

 (] íahlström). 



T. denotata Hb (campanulala HS.) Eperjes (Dahlström). 



7". cafichyata Dup. Eperjes. 



Etiópia porsapiaria ab. grisearia Fuchs. Szürke színe a test- 

 színűbj megy át. Isaszeg. 



Syntomis Phegea ab. PJtuemeri Wacq. Felső szárnyán csak 

 öt teher folt van. Török-Bálint. 



Callimorpha Doniinni i L. var. bithynica Stgr. A felső szárny 

 összes foltjai sárgásak vagy barnásak. Eperjes (Dahlström), Preszaka 

 (Csiki i ; ab. hamelensis Pflüm. Az összes foltok fehérek. Tata (Pável i, 

 Szováta (Csiki). 



Lithosia cereola Hb. Nagyszeben (Czekelius). 



Zygaena punetum var. contamineoidcs Stgr. Zengg (Pável). 



Mindezen adatok tekintetbe vételével a magyarországi Mac- 

 rolepidopterák száma (beleértve a dalmát, boszniai és herczegovinai- 

 akat is) immár 1537 fajra és (í;57 fajváltozatra rúg. 



Végül megjegyzem, hogy Schultz legújabban (Berl. Ent. 

 Zeit. 1902. p. 128. tab. 2. fig. 3) ab. rednetus név alatt írja le a 

 Papilio Podalirus-nak azt a nálunk gyakori alakját, melyet E i m e r 

 ideiglenesen ab. 10-lineatus-nak nevezett el; Neuburger W. 

 pedig 1 i a Thais Polyxena budapesti eltérését ab. bella néven írta le, 

 a mely azonban a rendkívül változó torzsalaktól oly lényegtelenül 

 tér el, hogy elkülönítése egyáltalában nincs indokolva. 



Oberthür (Études VIII. p. 22.) az Erebia Melas új fajvál- 

 tozatát, var. Astur-t leírván, amannak alakjait következő sorba 

 állítja: 1. Astnr ( \stnria), 2. Melas hungarica (Magyar- és Görög- 

 országi. 3. Melas pyvenaea (Pyreneák , 3. a. Melas intermedia 

 (Pyreneák), 4. Lefebvrei. A Polygonia E%ea Cr ról a Rebel-Stau- 

 dinger-féle katalógus azt állítja, hogy Deli Európában honos, kivéve 

 Déli Oroszországot, Spanyol- és Magyarországot, holott nálunk több 

 helyen is található, úgy mint : Nagyváradon, Mehádián, Orsován, 

 Fiúmén, Dalmácziában s az egé.-z Tengermelléken. 



l ) Drei neue Thais-Aberrationen aus Digne und Budapest: Societ. Eitom. 

 XVII. p. L51. 



