130 A. Aigner Lajos. 



fordult oly helyen is, a hol az említett növény egyáltalában nem 

 található. 



Abban a felfedező megegyezik Dr. H i n n e b e r g-gel, hogy 

 ez az új faj a D. Heydenii-n kívül a Ü. marcella-hoz is hasonlít, 

 de atiól leginkább tekintélyesebb nagysága és vörösesbarna színe 

 által kölönbözik. Nagyon hasonlít az új fajhoz még egy molypille 

 is. melyet Ulbrich Ede még 1889-ben gyűjtött Iglón egy pél- 

 dányban, de ez attól abban különbözik, hogy tapogatójának alsó 

 és kifelé álló szőrzete nem fekete, hanem szürke. Vájjon ez 

 ugyanaz a faj-e, vagy annak faj változata, azt csakis a helyszínén 

 teendő kutatások dönthetnek el, mert egyetlen példán vra 

 támaszkodva, lehetetlen helyes ítéletet mondani. 



Különfélék. 



A Macroglossa síeilatarumnak 1900. január hó 18-án találtam 

 e-v példányát, mely egy napig élt hideg szobában és erősen röpült. 

 Szipókája hosszabb, mint a rendes időben röpülő állaté. A tor alsó 

 réfizén és a potroh első gyűrűjén aránylag kevés a szőr. A télen 

 talált lepkének feje valamicskével keskenyebb és a csápok közelebb 

 vannak tövükben, a potioh általában fénylőbb es a gyűrűk a háti 

 oldalon szélesebbek. A télen talált állatnak utolsó potrohgyúrűi 

 a háti oldalon egyszinűek, míg a rendes időben mutatkozó lepkének 

 potrohán tudvalevőleg fekete fehér színű foltok is vannak. A felső 

 szárnyon az elülső fekete sáv alsó része igen széles, felső része 

 hegyes, a szárny hátsó része majdnem egyforma színű. Az alsó 

 szárny közepén elég jól látható sötét színű rész van. D. E. 



A rovarevö növényekről értekezett újabban Möbius M. 

 Eddigelé körülbelül 400 ily növényfaj ismeretes, s ezek közel 

 állanak ama növényekhez, melyek az állatoktól más módon hasz- 

 not húznak, p. o. a hímpor átvitele vagy a magvak széthordá-a 

 által. Valamint emeze'f, úgy ők is bírnak különös csábító szerekkel, 

 milyenek az illat, a szín és a méztartalmú anyagok. Különösen 

 feltűnő fejlettségűek fogó készülékeik, ámbár találkozunk egysze- 

 rűbbekkel is, amelyek csupán az álatok ellen való védekezésül 

 szolgálnak. Jellemző ezekre a növényekre, hogy a megfogott és 

 megölt illatokat meg is emésztik és nedvüket táplálékul felhasz- 

 nálják. Hogy ez a táplálék előnyös rájuk nézve, az csak egyne- 

 hány esetben volt kimutatható, más esetekben azonban lehet arra 

 következtetni ama nagy s olykor igen complicált készülék után, 

 melyet a rovarok fogására alkalmaznak. Biológiai szempontból 3 

 csoportra oszthatók, úgymint: 1. olyanok, melyek csupán ragasztó 

 készülékkel felszerelvék ; 2. olyanok, melyek tőrt alkotnak; 3. 

 pedig olyanok, melyek tőrrel és mozgató készülékkel is bírnak. 



