Haberhauer József. U[ 



a rákövetkező évben a Kaukázuson át az Uraiba utazott, s itt 

 Guberlinszk, Szpaszk, Petrovszk és Orenburg vidékén gyűjtött. 

 Őszkor azonban Pécsre vitte fiát, hogy ott mesterséget tanuljon, 

 maga pedig visszament a keletre s 1871-ben eleinte Örményor- 

 szágban, Aehalzich tájékán, majd Giuziában kutatott, még pedig 

 kitűnő eredménynyel. Az ez alkalommal felfedezett új lepkefajokat 

 Emich Gusztáv írta le. Haberhauer eddigi s ezután való utazásait 

 nagyobb gyűjtők vagy rovarkereskedők megbízásából tette meg, 

 úgy, hogy azok átvették egész évi zsákmányát megállapodás sze- 

 rint s megfelelő előleget adtak az útra. Eddig Lederer Gyula bécsi 

 lepkésszel állt ily viszonyban. 



L872 ben a Kaukázusból átment a Taurusz hegységbe, a h il 

 bő zsákmányra tett szert s érdekes szép lepkefajokat is fedezett 

 fel. Csekélyebb szerencsével gyűjtött 1878-ban a Balkán hegység- 

 ben s ennélfogva a következő évben újra a Tauruszt kereste fel : 

 az 1875-iki nyarat azonban Szlivnóban töltvén, őszkor hazatért 

 Pécsre. De otthon nem volt maradása. Egy évi pihenő után Stan- 

 dingei- drezdai rovarkereskedő megbizásából Szibériába utazott, 

 még pedig 21 éves fia kíséretében. Harmadfélhavi fáradságos uta- 

 zás után 1877-ben májusban a Zajszan tóhoz érkeztek, 50 verszt- 

 nyire a khinai határtól, s innen, valamint a Tarbagataj hegység- 

 ben, a hol utóbb kirgizeknél tartózkodtak, a szélrózsa minden 

 irányában kirándultak. A telet Kenderlik kozák falu környékén, va- 

 dászgatva töltötték, vadászzsákmányuk (193 fajtához tartozó 433 

 állatbőr) azonban Drezda felé való útjában elveszett. 



A következő év tavaszán a dzsungáriai Ala-Tau hegységbe 

 mentek s itt Lepszinszk kozák faluban a Balkas-tóba szakadó 

 Lepsza folyó erdős völgyében a 7—8000 lábnyi magas Ala-Tau 

 hegység tövében állapodtak meg. Itt is. mint az előző évben igen 

 érdekes állatokat, többi közt néhány új lepkefajt is gyűjtöttek, s 

 őszkor haza jöttek Pécsre, erői gyűjtendők újabb nagy vállal- 

 kozáshoz. 



Az 1880. év elején ugyanis útra keltek a Taurusz felé, s itt 

 főleg a Karli-Boghasz hegyen gyűjtöttek, majd Turkesztánba ha- 

 toltak és Fergana tartományában, az Alai hegységben, valamint 

 1881 bt. n Szamarkandban huzamosabb ideig tartózkodtak. Itt az 

 apa hóvakságot kapott, de hazajővén Pécsett kigyógyították Fái 

 Bokharában hagyta azzal a megbízassál, hog}' gyűjtő utat tegyen 

 Tibetbe ; ámde a fiatal ember a gyűjtés eredményét egyenesen 

 eladta Staudingernek. Minthogy már azelőtt is kijátszotta az apja', 

 za most végkép szakított vele. 



