Különfélék. L07 



pusba tartozó elő- és utóbelet a?, jellemzi, hogy bélhámja mindig 

 cl Muftin ti mát visel. A hamsejtek alakja és működése mindig egyes 

 ugyanaz s a megfelelő bélszakaszok izomzata erőteljes fejlettségű, 

 A másik typus szerint alakult középbél hámsejtjei nincsenek chi- 

 tinintimával borítva, hanem a bél ürege felé eső felületükön pro- 

 toplasma szálaeskakból álló sörte szegély ötlik fel. Az egyes 

 hámsejtek alakja, valamint protoplasma- és magszerkezete is az 

 élettani működésnek megfelelően módosul. A középbél idomzata 

 gyűrűs es hosszanti elemekből áll, melyek közül csak a külső, 

 hosszant futók ágaznak el és szövődnek izomhálóvá. A kétféle- 

 Képen felépített bélreszdv összenövési helyét az alaphártyaig leha- 

 ladó chitinintima jelzi. A középbél es utóbél között levő határ a 

 Malpighi-edenyek beömlése mögé esik, ez utóbbiak tehát a kifej- 

 lett egyénben morphologiailag a középbélhez tartoznak. Az egyön- 

 tetűen működő bélrészeket zárógyűrűk (sphincter) választják el 

 egymástol. Legerősebbek a ehylusbelet nyitó és záró izomgyűrűk ; 

 az első a nyelecske vagy nyak felső részen, az utóbbi a Malpighi- 

 edenyek benyílása alatt, az utóbél felső részén van, Az eíőbélnek 

 nincs actív élettani működése. A kőzépbél a táplálék megemész- 

 tésére es felszívására szolga', e folyamatból azonban a zsírok ki 

 vannak zárva, mert felszívódott zsír csak a középbél alsó és az 

 utóbél felső részében mutatható ki. Úgy latszik, hogy a zsír a 

 Malpighi-edenyek váladékának hatása alatt válik felszívódás: a al- 

 kalmassá. Az u. n. peritrophikus hártya kiüiítését az utóbél bil- 

 lentyűs felső része teljesíti, mely hátrafelé irányult chitintüskéket 

 visel. A tüskék által szétfosztott darabok azután a végbélben gyűl- 

 nek össze. A végbélmirigyek szöveti szerkezetére jellemző, hog} 

 a sejtek oszlopéleinél felső) végeiken kitáguló és csaknem a chitin- 

 intima alső felületéig terjedő csatornácskák haladnak', melyek a 

 trachea-rendszerrel állnak összeköttetésben. 



Az Acherontia Atropos tenyésztése petéből Az Atropost nálunk 

 sokan tenyésztik hernyóból, de tudtommal meg senki sem kísér- 

 letté meg a pillék" párosítását és ] lig a pe 

 való tenyésztést. Ennélfogva nem lesz érdektelen, ha az utóbbit 

 Wünscher német lepkész nyomán (Entom. Jahrbuch L903.) ismer- 

 tetjük. A tenyésztésre használta azt a készüleket, a melyet a R. 

 L. X. 21 lapján leirtani. A petéket Gravozából, Rudolph F.-töl 

 hozatta. Ez 1900. augusztus 29 én útnak indított 12 petét. Ezek 

 közül (szept. 1-én megérkezvén) útközben ö hernyó kikelt, a többi 

 4 nap alatt mind kikelt. A hernyók közül a második vedlésig négy 

 elpusztult, a többi jól fejlődött : ötöt az illető kitujt, 3 pedig szép 

 lepkét adott. Az apró hernyó sárgás zöld es farán föfelé álló egye- 

 szarvat visel, mely csaknem oly hosszú mint az egész állat. 

 Szept. ó-én következett be az első vedlés s ekkor a hernyón fe- 

 héres oldalsávok mutatkoztak. A második- vedlés (szept. 9.) utána 

 hernyó sárga, kék rajzzal hosszú szarvának alapja is sárga. A har- 

 madik vedlés (szepi. 14.) után a hernyó még sárgább, a ferde ol- 

 dalsávok pedig sötétebbek; teje feketén szegélyezett; kissé leha- 

 iolt szarva sárga es érdes, a fekete stigmák is mutatkoznak. A 



