?,4 Lós) TázseJ 



X hernyó bénulásai valószínűleg a fürkésznek a testürben 

 szivárgó vérbe kerülő nyálváladéka okozta, melyet a ragokkal ejtett 

 sebbe, lágy szájrészeinek kitolásával csorgathatott bele. Erre a 

 föltevésre késztet az a nagy idő, a mely alatt a hernyót mozdulat- 

 lanságba tudta dermeszteni. Eddig némelyek véleménye az, hogy a 

 fürkész ragóinak a hernyó tora táján levő valamely idegcsomóra 

 gyakorolt nyomása okozza a hernyó megbénulását. Én most úgy 

 figyeltem meg, hogy egyszer a test mellső, másszor hátsó részén 

 sebezte meg a hernyót; igaz, mindig a has oldalán. Akkor is a 

 nyál váladék az idegrendszerre bénítólag hathat. 



Az időt tekintve, amíg egy hernyóval végez, az sokáig tart. 

 11 óra volt, mikor az első hernyót kémlelve leste, 1 óra és ló 

 perez telett el, amíg azt megtudta bénítani, 20 perczébe került 

 amíg a petéit belerakta és azután még 8 perczig időzött rajta, 

 összesen — amíg én figyeltem 1 óra 49 perczig időzött az 



elsőnél. A negyediknél már jóval rövidebb ideig, alig l U óráig. 



A íöbbi nap csak megerősítette azt, amit az elsőn megfigyel- 

 tem. Másnap i(l óra 28 perczkor látom, hogy egy bénult hernyón 

 ül a darázs, ki tudja mióta : Újra latom, hogy marja, hogy ejti 

 hatalmába, hogy őrzi és nála marad több mint egy óra hosszat. 

 Az összezsugorodott hernyó ekkor az üveg faláról leesik és mert 

 nagyítómmal mar nem tudtam elérni, a kis darazsat egy szűk 

 üvegbe zárom két apró lusta hernyóval Negyed egyre volt, midőn 

 az üvegbe tettem és hosszas mászkálás után az egyikbe két óra 

 elmúlt már, mikor belemélyesztette a tojócsövét. 



A szűk kis üvegben a peterakás mozzanatát jobban lehetett 

 megfigyelni. A Pteromalus darázsnak a hasa közepén mély árok 

 van és ebbe fekszik bele a tojócső, a mely a has közepe felől 

 kezdődik. A végéből a patronon túl nagyon picziny része kiáll, 

 olyan picziny, hogy szembe sem tűnik, de mégis olyan nagy, 

 hogy a peterakásnál a kis darázs végigsúrolva potroha végét a 

 hernyón, oly tormán nyitja ki ezt a tojócsövet, mint a hogy a 

 túl hosszú kés kiálló pengéjét lehet kicseklenteni. És ha egyszer a 

 tojócsövet a záróból kiszabadította, az már a közepén megcsúcso- 

 sodó hasból egyenesen kimered, es vissza nem csuklik. A vékony 

 tojócső a petézés alatt kissé Ívesen előrehajlik ; az állat első két 

 pár lábára nehezedik, míg a hátsókat rendeseti telemelve tartja. 

 Egyik hernyónál megfigyeltem azt is, hogy a míg a darázs peté- 

 jét rakta, lágy szajszerveit a testéhez tapasztotta. Talán a nyál 

 váladékát öntötte a hernyóba. A tojócsőnek a szerkezete adja 

 okát annak, hogy miért bénítja meg a hernyót. A szőrös eleven 



