A méh és méhtetú együttélése. 



írta Lósy József. 

 I. 



A uiélüeiü (inéJicsiii/be, Branla cocca Nitzsclt.) a inéheken 

 élősködő különös korcslégy. Életmódjára né/^ve két merő ellentétes 

 vélemény áll szemben egymással. A természetbúvárok egyrészről 

 parasitának fogják fel ; így Réaitnutr, Hoffinaiiii, Kollár, Slern, 

 Tascbeuherg^ Egger, Vogcl, Hess, Berlepsch, Assnuiss, Klopfleisch, 

 Kiirschiiar, Girard és Míiggenburg tisztán a méh magatartásából 

 véve Ítéletalkotásukhoz alapot, míg másrészről kisebb számban Perez, 

 Bálint commensalista rovart látnak benne. Az első vélemén\- hívei 

 a méhtetű táplálkozásának életmozzanataít nem figyelték meg, csak 

 feltételezni tudták azt a módot, hogy a parasita, a méh ízei közt 

 levő lágy chitinhártyákat átszúrva, a gazdaállat életnedveít szívja 

 ki. Az ellentétes nézeten álló két búvár azonban már észrevette a 

 méhtetű táplálkozásának mozzanatát és erre alapítottál^ vélemé- 

 nyüket. Szerintük a méhtetű szipókájával a méh kinyújtott száj- 

 szervéből mézet szív ki és ezzel táplálkozik. Ennek módjáról 

 azonban véleményt nem alkottak és valóságáról meggyőződést nem 

 tudtak szerezni. 



Mielőtt ezt a legfontosabb kérdést el akarnám dönteni, ki- 

 emelőnek tartom azt a feltűnő jelenséget, hogy a méhtetű különö- 

 sen a méhanyán, a királynén tartózkodik a legnagyobb számban, 

 míg a munkásokon és még inkább a heréken csak futólag időzik. 



A méhtetűt három évig fig^-elemmel kisértem és életlefolyá- 

 sáról a következő képet alkottam magamnak : .A. fertőzött kap- 

 tárban áttelelő méhtetű a királynén, vagy a k()rötte nyüzsgő 

 méheken tartózkodik és az első tavaszi napok beálltával sza- 

 porítani kezd, s ezt mérsékelt kis arányban egész nyár utó- 

 jáig folytatja. A felszaporodott parasiták — mert később kifejtett 

 oknál fogva így nevezhetem őket — akkor hagyják el a méhanyát, 

 akkor szélednek el a dolgozókon, mikor azok az anya petéiből 

 kikelt fiasítást etetik. Minden nevekedő raj etetésénél ott vannak 



