KíiTónfélék. 17;! 



hogy tőlük tartani kellene. Minden kaptárból kályhacsűszerű cső 

 vezet más, nagyobb csőbe, melyen át a méhek a szabadba jut- 

 hatnak. Ott szedik a mézet s azt ugyanazon az úton szépen haza 

 hozzák. Igazán ügyes gondolat. 



Tarantela vadászat. Észak-Amerikának délnyugati részeiben, 

 kivált déli Kaliforniában nagy mennyiségben fordul elő a Taran- 

 tela nevű veszedelmes óriási pókfaj. Ezt a nyári hónapokban, a 

 mikor legszámosabban mutatkozik, az iskolás gyerekek gyűjtik 

 össze. Egész felszerelésük néhány pléhdobozból, födeles beíőttes 

 üvegekből, kanna vízből es két vékony hosszú pálczából áll, a 

 melyekkel az állatokat igen ügyesen meg tudják fogni. Ha nem 

 látják a pókot futkosni, a talajban levő bizonyos l3aikakat keres- 

 nek, melyeknek széle fehéres, selymes szövettel van ellátva ; mert 

 ezekben laknak a pókcsaládok. Az ily lyukban a kis vadász kevés 

 vizet önt, melytől ez a pók irtózik. A váratlan hideg fürdőtől 

 azonnal megjelenik a fölszínen, a hol a fiú a pálczikákkal elfogja 

 s egyik edénybe teszi, de mindegyikbe csak egyet, mert az amúgy 

 is igen harapós állat a fogságban dühösen egymásnak esik s egy- 

 mást megcsonkítják, megölik. Ily módon a fiuk néhány hónap allatt 

 ezrivel szedik össze a pókokat, melyek darabjáért a kereskedők 

 2 centet (m. c. 10 fiillért) fizetnek. Ezek az állatokat gasclin- vag\' 

 terpentinben megölik, darabka kéregpapirra tűzik és kis dobozban 

 25 centen elárusítják a gyíijtőknek és utazóknak. 



Rovarok mint a Teíegraph rontói. Keleti Afrikában, hol már 

 az éghajlat és a növényzet is nagy nehézségeket gördít a tcleg- 

 raph-vonalak létesítése ellen, e tekintetben még a rovarokkal is kell 

 számolni, kivált a termiták (fehér hangyák) zavarják g3'akran a ve- 

 zetéket. Ezek az állatok nagyon tudják liecsülní azt az oltalmat, 

 melyet az isolatorok üvegharangja szél és zivatar ellen nyújthat, s 

 ennélfogva nagy buzgalommal és fáradsággal czepelnek fel a póz- 

 nán apró göröngyöket, mel^^eket az ísolatorba beleépítik. Ez a 

 sárház csakhamar elfödi a harang külső szélét, sőt idővel az iso- 

 lator külső felületét is. Mihelyt ez a földréteg a teíegraph sodronyt 

 érinti, összeköti azt azzal a darab vassal, mel}^ az ísolatort 

 tartja s így a pózna útján létesíti az összeköttetést a tőiddel. Ez 

 által megszakad a vonal üzeme, mivel a víUam folyam hatástala- 

 nul a földbe száll, a helyett, hogy a következő állomást elérné. A 

 vezeték másik ellensége egy csaknem tenyérnyi nagyságú pók- 

 faj, mely igen erős fonalakkal óriási hálót sző. Az ily háló nem 

 ritkán elfoglalja a pózna és sodrony képezte egész háromszö- 

 get, és vagy a póznák útján, vagy k'özvetetlenül eszkíizlí a földdel 

 való érintkezést, mely a huzalt megszakítja. 



Dr. Daday Jenőt, a magyar nemzeti múzeum segédőrét, a mű- 

 egyetem niagántanárát, a m. t. .Akadémia tagját és lapunk mun- 

 katársát, () Felsége a műegyetem rendes tanárává nevezte ki. 

 Oszinién örvendünk a jeles tudós előmenetelén ! 



