Külön felek 2k 9 



ménytelenül ; sikerrel járna azonban a kísérlet valószínűleg Dél- 

 Magyarországon, melynek éghajlata megegyezik Elszaszéval, a hol 

 a meghonosítás alaposan sikerült. Strassburgban ugyanis hozatott 

 egy kedvelő Észak-Amerikából petéket s a hernyókat a szabadban 

 álló ailanthus fákon tenyésztette. Azóta, daczára annak, hogy a 

 verebek a hernyót erősen megtámadták, az állat évről-évre elsza- 

 porodott, elannyira, hogy 19U2-ben a lepke mar félelmetes mennyi- 

 ségben lépett fel. Attól tartanak, hogy nemsokára ismétlődni fog 

 Elszászban az a pusztítás, melyet a hasonló módon Észak-Amerikába 

 behurczolt Ocneria dispar ott okozott. 



Hangyák az étlapon. A legsötétebb afrikai négerek általában, 

 főnökeiket sem véve ki. kivált az évnek bizonyos szakában, a 

 fehér hangyák (termiták) húsara vannak utalva, a melvnek íze, 

 megfelelő elkészítés mellett, a májas hurkáéhoz hasonlít. Az indiai 

 archipelagus benszülöttei is kedvelik a fehér hangyát, mely fejlő- 

 désének utolsó stádiumában szárnyas s ekkor este nagy mennyi- 

 ségben jön a világosságra. Ezeket úgy fogják el, hogy vízzel telt 

 nagy tálat helyeznek világosság alá, a visszavetett fény pedig 

 vonzza ez állatokat. A vízből kiszedik őket és miután szárnyukat 

 kitépték volna, megpörkölik vagy liszttel kalácscsá sütik s így 

 élvezik ; ízük állítólag hasonlít a manduláéhoz. Ugyanúgy eszik 

 meg a méheket s egyéb rovarokat is. A méneket mézzel vagy 

 anélkül falevélbe csavarják s úgy pörkölik. A nagyobb sáskákat 

 sem vetik meg ; ezeket megpörkölve a rizshez „auflag"-nak eszik. 

 Kedves egészségükre váljék ! 



A kolumbácsi légyről (Simulta cohmibatczensis Schönbauer) 

 értekezik Rzehak Emil (Landvv. Zeitschr. f. Oest.-Schlesien. 

 Troppau, 1902. p. 594.) s a többi közt ezeket írja : Ha Báziás alatt 

 ( )-Moldovát elhagyjuk, csakhamar látjuk a Duna közepén a híres 

 „Babakaj" nevű sziklatömböt, azután pedig gyönyörködünk a szerb 

 területen levő golubaczi hegységben. Ennek alján látjuk az Alduna 

 legszebb, legregényesebb várának, a golubaczi várnak romjait. 

 Golubacz egykoron Brankovics György szerb fejedelem erős vára 

 volt, melyet először 1391-ben szállt meg a török, Eme va; ionhoz 

 közel, fölötte van egy rengeteg nagy barlang, melyben a hírhedt 

 légy tartózkodik. Szerző szerint hibás a »kolumbácsi légy elneve- 

 zése, melyet Schönbauer pesti tanító írt le 1795-ben (Die Geschichte 

 der schádlichen Kolumbatcser Mücken im Bannat, als ein Beitrag 

 zur Naturgeschichte von Ungarnj és melyet a leíró a szerb névnek 

 elferdítésével nevezett el ; helyes neve : a golubaczi légy. A bar- 

 langból, melyben mély vízmededencze van, tavaszkor már április 

 közepén, mint az óriási porfelleg jönnek elé a legyek, melyek 

 meleg időjárás mellett hat hétig tömérdek mennyiségben kínozzak 

 az embert és marhát egyaránt. A gyöngébb szőrtelen testrészeket 

 lepik el, a szembe, fülbe, orrba, a szajha, sőt innen a légcsőbe is 

 hatolnak és szúrásuk által égető viszketést és gyorsan fejlődő, 

 kemény, fájdalmas daganatot idéznek elő, mely a marhánál étvágy- 

 talanságra, lesoványod isra, sőt nemritkán halálra is vezet. Ezek' a 

 legyek 30—40 négyszögmértföldnyi területen terjednek el s a hajók 



