.4 miuűcryröl. BQ 



Eupithecia grafhata Ti\, a Polia var. nigrocincla Tr. és számos 

 más éjjeli lepke, mely úgy hozzá tapad a színezetével sok eset- 

 ben teljesen hasonló színű sziklához, hogy gyakorlott rovarász- 

 szem legyen, a mely még keresve is meglássa. Ezt azonban ezek 

 a lepkék nem azért teszik és tették, mielőtt még az ember rovart 

 gyűjtött, hogy ennek szemét megtéveszszék, h nem hogy a forró 

 apsugár elől védve legyenek és a sziklán hűsöljenek. Hogy azután 

 a szikla színe gyakran megegyezik a szárnyukéval, az alighanem 

 csak annak tulajdonítható, hogy minden korhadt vagv mohos 

 szikla hasonlít eme lepkék színéhez és semmiesetre sem tör- 

 ténik öntudatosan. 



Jó példa erre a Valéria oleagind F. és a Dichonia apriitna 

 L. Az előbbi többnyire úgy ül a moh >s sziklán, hogy egyhamar 

 észre sem veszszük, de akárhányszor már távolról látjuk, a mint a 

 fehér falhoz tapad. Ugyanígy van ez a Diehonta apri/iiia-yiü is, 

 melyet minálunk a rnimicry kiváló példájaként szoktak idézni. 

 Sokszor úgy ül a mohos tölgyfán, hogy a gvakorlatlan szem nem 

 veszi észre, de a gyakorlott entomologus már tinóiról megpillantja, 

 sőt olykor 10 — 15 lépésről biztosabban mint közelről. Csak kivé- 

 telesen helyezkedik el úgy, hogy a környezetbe beleolvad, de leg- 

 gyakrabban találomra a moha köze, vagy oly fára telepszik, melyen 

 moha nincs ; olykor fejjel oldalt fordul s ilyenkor könnyen felötlik, 

 de minden körülmeny közt árnyékos helyet választ. 



Ugyanezeket a jelenségeket észlelhetjük a Catocaláknal is, a 

 melyek szintén kiváló mimelőknek vannak kikiáltva. És valóban 

 azoknak is tekinthetjük ókét, ha nappal a fűzta törzsének árnyékos 

 oldalán alusznak, de sokkal gyakrabban találjuk őket fehérre me- 

 szelt folyosókon, vagy házereszek alatt. Ezzel pedig azt tanúsítják 

 hogy nem rejtőzni, hanem hűsölni akarnak. 



Jeles mímelő a Perigrapha cincta F. is, de az sem rejtőzik 

 mély árkokba, hanem nedves helyeken hősöl. Hasonló czélból ül 

 a tölgyfa törzsének árnyas oldalára a két mímelő : Asplialia ridefts 

 F. és Acronycta eupliovbiae F., valamint számos más Noctua, 

 Geometrida és Microlepidoptera. 



Az alom alá is csak a nap heve elől menekülnek a lepkék. 

 Tapaszlaljuk azt, ha rőzsét rakunk, azaz : ha egy marékra való 

 Iriss lombú ágat űgy illesztünk a fák törzséhez, hogy egy fogásra 

 felmarkolhassuk és az esernyőbe kirázhassuk. Az éjjeli lepkék 

 ugyanis reggel felé az e közben megszáradt lomb közé rejtőznek, 

 de amint a napsugár érinti őket, elhagyják helyüket és mélyebbre 

 vonulnak az alom ala. 



