. ; I A Aigner Lajos. 



Mindezekből kitűnik, hogy a lepkék elrejtőzésének főoka aí 

 elemek ellen való védekezés, vagyis a tőlük való óvaloíás. E 

 mellett másodrendű fontosságú az, ha sok esetben úgy helyez- 

 kednek el, hogy állati ellenségeik ne akadjanak rájuk egykönnyen, 

 ámbár pl. a fatörzsön ülő No:tuü vagy M crobpid >p:aric a fü-gí 

 fakúsz éles szeme és szimatja mindig megtalálja, bármilyen mes- 

 ter is legyen a mímelésben. 



Akárhány lepkefaj akad, mely környezetétől különváltan is, 

 ülő helyzetben, sajátság )3, sze.n tévesztő a'akot ö'.t. lly^n a Lisio 

 campa quercifolia L., mely száraz levélhez, — a Phalera buce- 

 pliala L., mely összetört ágacskához, — Calocampa exoleta L., 

 mely korhadt fadarabkához hasonlít, vagy a trópusok fentem'ített 

 lakói, melyek szakasztott olyanok, mint az élő vagy száraz falevél. 

 Ez a tulajdonságuk az emberrel szemben némi védelmet okvetlen 

 biztosit nekik, de vájjon a madarak ellen is, az nagy kérdés. 



Ennél a kérdésnél azonban fontos az a már fentebb is érin- 

 tett fény, hogy a lepkék, úgy mint más rovarok, korántsem bírnak 

 tudatával annak, hogy külső megjelenésük által védve lehetnek. 

 Erre nézve igen érdekes péliát említ Dönitz berlini lepkész, a 

 ki Japánban megligyelte, hogy az ott fenyőn élő sáskaféle Acan- 

 IliOilcnts-l'aj, mely teljesen olyan, mint a fenyő tülevele, az ember 

 közeledtére az ágról a földre ejtette magát és csakis e sálul voita 

 magára a figyelmet, holott, ha veszteg marad, ezer ember is el- 

 halad mellette a nélkül, hogy észrevegye. Hasonló jelenséget ész- 

 lelt Schweinfurt Arábiában a Cicadákon és orrmányos boga- 

 rakon. 



Hasonló viselkedést tanúsít néhány hazai pillangónk is. Így a 

 Satyrus Hermione L. és Satyrus Circe F. ültében szárnyának szí- 

 nezetében nagyon hasonlít a mohos fatörzshöz, melyen pihenni 

 szokott. Azonban ha megközelítjük, nem marad meg ebben a vé- 

 dett helyzetben, hanem felröppenve, más közel levő fa törzsére 

 ül. De ez által figyelmessé teszi a lepkészt, kinek immár könnyen 

 zsákmányul esik. A Satyrus statüimts Hfn. viszont elhagyja az 

 Eryngiumot, melyen ülni szeret és néhány lépéssel odább, homo- 

 kos helyre száll, a hol a száraz fűszálak közt nagyon jól van meg- 

 védve s alig vehető észre, de ezt a védett helyet a lepkész kö- 

 zeledtére elhagyja és könnyen hálóba kerül. Mindez azt tanúsítja 

 hogy a lepke nincsen tudatában védett voltának. 



