Bolgárorszdg hpke-fauuája 201 



faunaelemek bevándorlása is. Hogy azok közép Európából aránylag 

 sokkal később hatoltak délkelet felé, azt tanúsítja a faunaállomány- 

 nak ez irányban való tetemes csökkenése. A szibériai bevándorlók 

 zöme Keletruméliát mindenesetre már megnépesítve találta keleti ala- 

 kok által, mivel ott ennek a két faunaelemnek erős egymásra hatá- 

 sa különben alig lenne érthető. 



A mi a síkságnak praeglaciális lakóit illeti, melyek minden való- 

 színűség szerint túlnyomóan keleti formák voltak, azokról fel nem 

 tételezhetjük azt a tartós éghajlati változások iránt ellentálló 

 képességet, melyet a havasi lakók szükség esetén mélyebb fekvésű 

 lakhelyek felkeresése által tanúsítottak. A keleti alakok ezen vissza- 

 vándorlása kétségkívül a Kis-Ázsia és Balkán félsziget között fenn- 

 állott szárazföldi összeköttetés megszakítása után történt, mert csak 

 így válik érthetővé Görögország és Keletrumélia faunájának kizáró- 

 lag keleti jelleme. 



A mediterrán faunaelemek valószínűleg legkésőbb nyomultak 

 erre a területre, a mit a faunaállományban való csekély részük 

 eléggé érthetővé tesz. 



A megtelepedés folyamatának nagy vonásokban való vázolása 

 után hozzávetőleges képet alkothatunk magunknak e terület prae 

 glaciális faunájának jelleméről. Igen valószínű, hogy mint már emíltet 

 tük. annak túlnyomóan keleti jellege volt s alig foglalt magában 

 más fajokat, mint a melyek Kis-Ázsiában ma is találhatók. Csal; a 

 mediterrán faunaelem lehetett a meleg klímának megfelelőleg. erő- 

 sebben képviselve, ha ugyan akkor esetleg még fennálló hegységek 

 nem gátollak annak elterjedését. Az egész sík- s dombvidékre nézve 

 kétségkívül oly fauna létezését tételezhetjük fel, a melyben a nap- 

 pali lepkék közt a Thaís-genusnak jellemző szerep jutott, úgyszintén 

 alig hiányozhatott az akkori faunában a Saturnída Perisoma-nem 

 mely nyilván a harmadkor fauna jellemét viseli. A havasokat 

 oly alakok lakták, melyek részben bizonyára szintén keleti eredetűek 

 voltak, de utóbb endemikus fajokká differentiálódtak. Eme havas j 

 alakok közt a Coiias-, Erebia-, Anaitis- és Crambus-nem mar kép- 

 viselve volt. 



Fenti fejtegetések, melyek csupán a fajok elterjedésen s ált a. 

 lános életfeltételeik ismeretén alapulnak, szükségszerűen az éghajlat- 

 ban és a terület körülhatárolásában oly változtatásokat tüntettek fel, 

 a melyek más tudományágak eredményei által teljes igazolást nyer- 

 nek. A jégkor befolyása a fauna alakítására itt, Európa délkeletén 

 is, habár nem oly hatalmas, mint e földrész hegyes központi és 

 északi részén, de mégis igen tetemes volt, minthogy itt egy azóta 



