4 A. Aigiier Lajos. 



azt következtette, hogy a klikk nem akarja tehetségét elismerni, 

 sőt üldözi is. Ez elkeserítette, zárkózottá tette őt. Kerülte az em- 

 bereket. A mellett azonban töprenkedett a fölött, vájjon helyes-e 

 az a művészeti irány, melyet eddig követett is mely eddig semmi- 

 nemű eredmény, vagy sikerhez nem vezetet r, és különösen kétség- 

 ben volt a fölött, vájjon újabb lepke-festéseit, melyeket addig 

 annyi odaadással és szerető gonddal űzött, anyagi eredmény remé- 

 nyében folytassa vag}^ abbahagyja-e ? 



Habozásában tanakodott, tűnődött magában, vájjon bizalommal 

 kihez fordulhatna tanácsért, kinek a szava lehetne rá nézve illetékes 

 és megbízható ? Választása Hermán Ottóra esett, kihez 1895. év 

 tavaszán mint » országosan elismert igazságos ember< -hez fordult, 

 és, habár személ3^esen nem ismerte is, annak ítéletére bízta : döntse 

 el, vájjon folytassa-e működését a megkezdett irányban vagy sem ? 

 Jövőjét ez ítélettől tette függővé^. 



E levélhez csatolt leokeképek »rendkivül éles szín- és alak- 

 érzéket árultak el.« Ennélfogva Hermán azonnal írt Nécsey-nek, 

 hogy természetrajzi illustratornak született, és hogy őt a legmele- 

 gebben fel fogja karolni. 



És Hermán Ottó, mint a tett embere, nyomban beváltotta 

 szavát. Itt e helyen, a kir. mag^^ar Természettudományi Társulat 

 állattani szakosztál3^ában bemutatta ama képeket és lelkes szavak- 

 kal emelte ki a feltűnt tehetség értékét és fontosságát. Mindnyájan, 

 a kik Nécsey képeit akkor látták, el voltak ragadtatva. A lepkék 

 azokon >>a legkisebb részletig csodálatosan vissza voltak adva<:. 

 »A színérzék — Hermán Ottó szerint*) — mindenképen rendkívüli 

 volt ; a színfokozatok az egyes sorozatokban, mint pl. a fajokban 

 oly gazdag Agrotis genusban szinte mesések voltak. « 



Miután Hermán Ottó a íiatal festő nevét ismertté tette volna, 

 Budapestre hívta s adott és szerzett neki munkát, — talán géniuszá- 

 nak nem egészen megfelelő munkát, de mégis tért, melyen tehet- 

 ségét bemutathatta a nemzet, a világ előtt. 



Először is — még 1895 ben — együtt beutazták a Horto- 

 bágyot, a hol N é c s e y ethnographiai rajzokat készített, melyek 

 egy része az 1896-íki kiállításon közszemlére ki volt téve és 

 Hermann Ottónak »Ős foglalkozások « czímű tanulmányában 

 is megjelent (1898). Hermán Ottó kimódolta továbbá, hogy 

 N é c s e y t ugyancsak ama kiállítás történeti csoportjának vadá- 



*) Nécsey István működése a magyar ornithologiai központban : Aquila 

 IX. kötet. 1902. p. 245—254. 2 színes táblával. 



