92 Jablonow"ki József. 
egyet! Hiába óvtam én a hosszúra vágott hajtásokat a szárazságtól, 
híába tüzdeltem a földbe s  gondoztam a földjét, hogy ki ne 
száradjon. A lárvák nem pusztultak el; vígan éltek még 1903. évi 
tavaszán, a mikor várva-vártam a jelentkező darazsakat. De hiába 
vártam. Elmult a május, — a lárvák nem gondoltak a bábbá való 
átalakulásra. Itt volt a julius — még mindig semmi változás. Vége 
volt az ősznek s a lárvák még mindig élnek noha ugyancsak 
összezsugorodtak. Mi lesz velök? A hajtások pedig már régen fel- 
mondták nekem a barátságot. A sok öntözés folytán tövük pené- 
szedni, rothadni kezdett. Sok hajtást ki kellett dobnom, mert a 
tönkrement fájában elpusztult a darázslárva. De még akkor sem 
szánta magát egy sem reá, hogy bábozódjék be. 
Pedig azonközben már nemcsak egy év folyt le, hanem más- 
fél év is. Midőn pedig e sorokat írom, február eleje táján, már 20 
hónap telt el, hogy a  darázslárvák fogságban vannak s még 
mindig csak lárvák. Itt, úgy látszik, valami csendes, be nem vallott 
obstruktióval van dolgom. Mert míg szabadban, 1903. tavaszán 
rendesen rajzottak a darazsak és ez évben is csúnyán bántak el 
a margitszigeti körtefákkal, addig az én ápolt, beczézett lárváim 
helyből sem mozdulnak. S ha a jó sors máskép nem segít rajtam, 
akkor megtréfál az az én bábozódni nem akaró lárvám annyira, 
hogy három évi várakozás után még most sem láttam volna e 
darazsat, hogy milyen az? A jó sorsom az volt, kogy a Szt.-Margit- 
szigetről hozott ágak egy részét egyszerűen a napon megszáritottam, 
hogy a levél rajtuk maradjon, s így tettem el az intézetem gyűj- 
teményébe. A gyűjteménynek ezt a részét, ha jól emlékszem 
szeptember vagy októberben raktuk át; a darazsas ágak helyére a 
marokkói sáskától sérült növényeket s általában olyan dolgokat 
rakattam, a melyek e rovarra vonatkoztak. A szekrényt gondosan 
megvizsgáltam, hogy nincs-e benne valami. Nem volt semmi. A 
helyökből kiszorult darazsas körtehajtásokat azután új tiszta, eddig 
nem használt szekrénybe téttetem el. Most midőn e sorok irásakor 
egyik-másik okból ezeket az 1902-ben szedett hajtásokat vizsgál- 
gattau., találtam végre valahára egy hajtáshervasztó darazsat, a 
mely csakugyan Cephida s a mely a Fabricius adta leírásnak 
megfelel. E szerint a darázs is 18—20 hónapi várakozás után 
kelt ki. 
Habár e darázs lárvája aránylag véve testes, izmos, a belőle 
kifejlődő darázs bizony gyönge, vékony dongájú legényke : kisebb 
és gyengébb termetű a szalmadarázsnál. Csak 7—9 mm. hosszú; 
és szárnyának terjedelme 15 
20 mm. Feje, csápja, mellkasa feke- 
