A hernyók táplálkozása. 95 
A legtöbb hernyófaj, mely a szabadban is más hernyónak 
ront, azt nem minden körülmények közt teszi. Calymnia trapezina 
rendszerint nem keresi a más hernyót, hanem lombot eszik és 
csak ha valamely hernyó útjába kerül, falja azt fel. Minthogy 
azonban a trabpezina-hernyót, mely roszul bír kapaszkodni, min- 
den erősebb szél a fáról leveri, az alatt, míg a fa törzsén ismét 
felkúszik, sováron megtámad minden hernyót, a melylyel találkozik. 
Annak bizonyságául, hogy a hernyónak más hernyókkal való 
táplálkozása csak facultativ, szolgál az, hogy az Orrhodia fraga- 
ride-ról hol azt állítják, hogy igen veszedelmes gyilkos hernyó, 
ho! azt, hogy sohasem öl. 
Némely fajról azonban kétségtelen, hogy mindenkor és min- 
den körülmények között, a mikor csak szerét teheti, más hernyó- 
kat felemészt, így pl. Xvlina ornithobus és Asphalia ridens. Még 
a legkisebb közt is akad ily vérengző hernyó; a Gelechia pseu- 
dacaciella pl. üldözi a Lithocelletis robiniellat s az apró Eupithecia 
coronata-ról megfigyelték, hogy többük  háromakkora  Noctua- 
hernyót megtámadott és megevett. 
A természetes körülményekről, melyek közt a hernyók gyil- 
kosokká fajulnak, Patagoniából nyerünk érdekes felvilágosítást. 
Ott számos gyilkos hernyó él, még olyan is, melynek családbeliei 
másutt sehol sem tanusítanak ily hajlamot. Ez a nevezetes jelen- 
ség csak úgy érthető, ha fontolóra veszszük, hogy amaz ország 
helyenkint szerfelett gyér növényzetű, az illető faj ( Pyrameis carye) 
pedig gyakran rendkívül tömegesen jelenik meg. 
Akad azonkívül oly eset is, hogy nem másfajta hernyók, 
hanem egyéb állatok képezik a lepkehernyó táplálékát; így a 
Talaeporia pseudobombycella mohákon s egyéb növényeken él, de 
élő és holt rorarokat is eszik; Senta maritima lisztféreggel is fel- 
nevelhető, szabadban nádban tartózkodik, ott azonban úgylátszik 
csak rablásból él; Erastria scitula és Thalpochares communima- 
cula a Coccidákat pusztítja, s egy exota Lycaenida-hernyó, Feni- 
seca Targuinius az Aphidákat eszi meg, és tönkre megy, ha oly 
lombot nyujtanak neki, melyen nincsenek levéltetvek. 
A gyilkolástól a cannibalismus szorosan elkülönítendő. AZ 
irodaiomban számos esetet tévesen említettek fel cannibalismus 
czímén, a melyben csak megölésről van szó, a mennyiben a 
megtámadt és támadó állat nem ugyanazon iajhoz tartozott, oly 
gyilkolásokban pedig, minőket az imént említettünk, nem rejlik 
a legkisebb természetellenesség sem. Ha ez az élet fentartásához 
bármi elképzelhető módon hozzájárulhat, nem forog fenn semmi 
