104 A. Aigner Lajos. 
— A csápízek vége egyenesen lemetszett, kétoldalt nem vég- 
ződnek tüskével. Fekete, feje és előtora erőteljesen  rán- 
czolva pontozott, a szárnyfedők tövükön erőteljesebben, 
hátrafelé finomabban ránczolva szemecskézettek. A pai- 
zsocska is, úgy mint az előtor és a szárnyfedők, szőrösek. 
Hossza 6—13 mm. — Elfordul Közép- és Dél-Európában, 
nélunk is eléggé elterjedt faj. (pilicollis Toms.) 
4. macropus Germ. 
5. A csápízek vége kétoldalt nem végződnek tüskével. Fekete, 
nem fényes, a lábak barnás-vörösek, a czombok bunkója 
világos-vörös. Az előtor és a szárnyfedők töve erőteljesen 
ránczolva pontozottak, utóbbiak hátul finoman ránczoltak. 
Az előtor, a paizsocska és szárnyfedők töve hosszú fel- 
álló szőrökkel fedett. Hossza 9—12 mm. — Egész Euró- 
pában található, nálunk ritka ; termőhelye ; V. Nagydisznód. 
(punctatus Fabr., $unctuosus Fourcr.) 5. femoratus Linn. 
A csápok 3—10 íze kétoldalt tüskével végződik. Fénylő 
fekete, a lábak vörösek, a czombok töve, a lábszárak és 
a lábfejízek barnás-vörösek. Az előtor kétoldalt szőrös, 
a paizsocska csupasz. Az  előtor erőteljesen  ránczolva 
pontozott, helyenként síma kiemelkedésekkel. A  szárny- 
fedők külső fele erőteljesen, hátulsó finoman  ránczolva 
pontozott. Hossza, 12—15 mm. Dél-Európai faj, mely 
hazánkban " ritka. 1. Budapest, Péczel "IV" Homonna 
(Varini Beg.) 6. spinicornis Ab. 
[ón] 
A lepkék magyar elnevezése. 
Irta A. Aigner Lajos. 
1 
Második csoport. 
Heterocera. Különböző csápúak. Éjjeli lepkék. 
I. nemzetség. Sphinges: szenderfélék. 
I. Sphingidae: zúgó pillék, 1. Acherontia : boszor, Atro- 
pos: halálfejű pille, v. halálfő boszor; 2. Sphinx : szender, Con- 
volvuli : szulák, Ligustri, fagyal, Pinastri: fenyő SZ. 3. Deilephla : 
zúgó pille. Vespertilio: szürke, Galii, galaj, Euphorbiae : fűtej, 
Livornica : sávos, Celerio : csíkos, Elpencr: szőlő, porcellus: piros 
ssszindsztszmtásttezaatábi 
